Багіров Мір Джафар Аббас-огли
Мір Джафар Багіров азерб. Mircəfər Bağırov | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
5 жовтня 1921 — 22 травня 1927 | ||
Попередник: | Посаду започатковано | |
Наступник: | Новруз Різаєв | |
| ||
23 жовтня 1932 — 12 грудня 1933 | ||
Попередник: | Дадаш Буніатзаде | |
Наступник: | Усейн Рахманов | |
| ||
15 грудня 1933 — 6 квітня 1953 | ||
Попередник: | Рубен Рубенов | |
Наступник: | Мір Якубов | |
| ||
6 квітня 1953 — 20 липня 1953 | ||
Попередник: | Теймур Кулієв | |
Наступник: | Теймур Кулієв | |
Народження: |
17 вересня 1895 Куба, Бакинська губернія, Російська імперія | |
Смерть: |
26 травня 1956 (60 років) Баку, Азербайджанська РСР | |
Причина смерті: | вогнепальна рана | |
Поховання: | Ясамальське кладовищеd | |
Країна: | Російська імперія, Азербайджанська Демократична Республіка і СРСР | |
Партія: | КПРС (13 березня 1954) | |
Діти: | сини: Джангір та Джен | |
Нагороди: | ||
Мір Джафар Аббас огли Багіров (азерб. Mircəfər Abbas oğlu Bağırov, 5 вересня (17 вересня) 1896, Куба, тепер Азербайджан — 26 травня 1956, Баку, Азербайджанська РСР) — радянський та азербайджанський партійний і державний діяч, керівник органів держбезпеки Азербайджану (ВНК, ДПУ, ОДПУ, НКВС), народний комісар внутрішніх справ Азербайджанської РСР (1921—1927), голова Ради народних комісарів Азербайджанської РСР (1932—1933), 1-й секретар ЦК КП Азербайджанської РСР (1933—1953), голова Ради міністрів Азербайджанської РСР (1953). Кандидат у члени ЦК ВКП(б) (1934—1937). Член ЦК ВКП(б) (1937—1953). Кандидат у члени Президії ЦК КПРС (з 5 березня по 7 липня 1953 року). Депутат Верховної Ради СРСР 1—3-го скликань.
Мір Джафар Багіров народився 5 вересня (17 вересня) 1896 року у місті Куба Кубинського повіту в селянській родині. У 1913 році закінчив міське училище в місті Куба, в 1915 році — дворічні педагогічні курси в Порті-Петровську. З лютого 1915 по березень 1917 року працював учителем міського училища в місті Куба.
У березні 1917 році вступив до РСДРП(б).
З березня по серпень 1917 року — товариш (заступник) голови Кубинської ради. З серпня 1917 по лютий 1918 року працював у підпільному більшовицькому осередку в місті Куба. З лютого по липень 1918 року очолював партизанський загін. З липня по серпень 1918 року — боєць партизанського загону Петрова в Баку. З 1918 року Багіров брав участь у комуністичній діяльності в Закавказзі, тоді ж познайомився із Анастасом Мікояном та завів дружбу з Лаврентієм Берією.
У серпні — листопаді 1918 року — секретар партійного колективу Залізного полку РСЧА. У листопаді 1918 — травні 1919 року — військовий комісар 1-го Астраханського мусульманського полку РСЧА. 1919 року під керівництвом Кірова він брав участь у придушенні Астраханського повстання[1]. У травні — серпні 1919 року — військовий комісар 290-го стрілецького полку 33-ї стрілецької дивізії 8-ї армії РСЧА у Воронежі. З серпня по грудень 1919 року — порученець при Революційній військовій раді (РВР) 11-ї армії РСЧА в Астрахані. У грудні 1919 — лютому 1920 року — військовий комісар загону особливого призначення. У лютому — квітні 1920 року — співробітник Кавказького бюро із відновлення радянської влади на Кавказі. У квітні — травні 1920 року — уповноважений Революційної військової ради Кавказького корпусу в астрахаані та Баку.
Повернувся до Азербайджану після встановлення там радянської влади. У травні — червні 1920 року — заступник голови революційного комітету Карабаської області в місті Шуша. З червня по вересень 1920 року — командир і уповноважений РВР із формування 2-ї стрілецької бригади РСЧА в місті Агдамі Азербайджанської РСР.
У вересні — жовтні 1920 року — помічник військового комісара Азербайджанської стрілецької дивізії в Баку. У жовтні — листопаді 1920 року — голова Воєнного трибуналу 1-ї стрілецької дивізії РСЧА в Баку. У листопаді 1920 — лютому 1921 року — голова виїзної сесії Воєнного трибуналу 11-ї армії РСЧА в Баку.
10 лютого 1921 року Мір Джафар Багіров був призначений головою Надзвичайної комісії (ЧК) Азербайджанської РСР, а 7 вересня 1926 року — головою ДПУ Азербайджанської РСР, перебуваючи на цій посаді до 22 травня 1927 року[2]. Одночасно, з травня 1921 по 22 травня 1927 року — народний комісар внутрішніх справ Азербайджанської РСР. До 22 травня 1927 року — також заступник голови Ради народних комісарів Азербайджанської РСР.
З травня 1927 по грудень 1928 року — начальник Закавказького управління водного господарства. З грудня 1928 по вересень 1929 року — голова правління Закавказької Спілки сільськогосподарської кооперації.[2].
У листі до Молотова від 21 серпня 1929 року Сталін писав:
![]() |
Багірова (незважаючи на його гріхи у минулому) доведеться затвердити головою НК Азербайджану: нині він єдина людина, яка зможе впоратись із мусаватистами та іттіхадистами, що підняли голови в Азербайджанському селі. Справа ця серйозна, й тут жартувати неможна. [1] | ![]() |
7 вересня 1929 року Мір Джафар Багіров був призначений головою ДПУ Азербайджанської РСР. Працював на цій посаді до 6 серпня 1930 року[2]. На засіданні партколегії ЦКК ВКП(б) 24 вересня, що розглядала питання про керівних працівників Азербайджанської партійної організації, зазначено:
![]() |
Вказати тов. Багірову, що він не вжив заходів проти неприпустимих мір розправи в органах ДПУ 1924 р., попередивши його, що у разі повторення таких випадків в апараті ДПУ він буде нести всю відповідальність як голова Азербайджанського ДПУ. [1] | ![]() |
У вересні 1930 — лютому 1932 року — слухач курсів марксизму при ЦК ВКП(б) у Москві.
У лютому — жовтні 1932 року — відповідальний інструктор ЦК ВКП(б) у Москві.
З 20 жовтня 1932 по грудень 1933 року Багіров очолював Раду народних комісарів Азербайджанської РСР[2].
10 грудня 1933 року Багірова обрали 1-м секретарем ЦК КП Азербайджанської РСР та 1-м секретарем Бакинського міського комітету КП(б) Азербайджану (до 1950 року). Одночасно, з грудня 1933 по 15 січня 1934 року — 3-й секретар Закавказького крайового комітету ВКП(б).
10 лютого 1934 року Багіров обраний кандидатом у члени ЦК ВКП(б), а 12 жовтня 1937 року постановою пленуму ЦК ВКП(б) був переведений з кандидатів у члени ЦК ВКП(б)[2]. На I сесії Верховної Ради СРСР у січні 1938 року, під час формування нового уряду СРСР на підставі конституції 1936 року, Багіров піддав різкій критиці діяльність тодішнього наркома юстиції Миколи Криленка, в результаті чого той не увійшов до складу нового уряду[1]. До 1940 року приблизно 70 тис. азербайджанців загинуло в результаті чисток, які здійснював Багіров[3]. Інтелігенція була зламана й ліквідована як громадська сила, «стара гвардія» комуністів також була знищена[3].
У 1941—1946 роках, коли радянські війська зайняли Іранський Азербайджан й установили там про радянський уряд, насаджував там власний міні-культ особи як «об'єднувача Азербайджану»[4]. Багіров помітно вплинув на радянську історіографію Кавказької війни XIX століття. В одній зі своїх статей він написав, що вступ Кавказу до складу Росії був добровільним і мав прогресивне значення, тоді як імам Шаміль був іноземним шпигуном. Невдовзі ця думка стала панівною, хоча до цього переважала прямо протилежна[5].
5 березня 1953 року було оголошено про смерть Й. В. Сталіна. Того ж дня постановою Спільного засідання Пленуму ЦК КПРС, РМ СРСР, Президії Верховної Ради СРСР Мір Джафар Багіров став кандидатом у члени Президії ЦК КПРС[2]. Смерть Сталіна ознаменувала собою кінець сталінської епохи, а слідом за нею падіння Багірова та Берії. 18 квітня 1953 року постановою IV-го пленуму ЦК КП Азербайджану Багіров був звільнений від посади 1-го секретаря ЦК Компартії Азербайджану[2]. З 6 квітня по 13 липня 1953 року працював головою Ради міністрів Азербайджанської РСР.
26 червня Берію запросили на засідання Президії КПРС і там заарештували. 2—7 липня відбувся Пленум ЦК КПРС, на якому обговорювалось питання «Про злочинні антипартійні та антидержавні дії Берії». На пленумі Багіров виступив з критикою на адресу Берії, заявивши: «Берія — це хамелеон, злісний ворог нашої партії, нашого народу»[6]. Однак, це не врятувало його. 7 липня постановою пленуму ЦК КПРС Багірова було виведено зі складу ЦК КПРС й того ж дня опитуванням виведено з кандидатів у члени Президії ЦК КПРС[2]. У жовтні 1953 року Багірова призначили заступником начальника об'єднання «Куйбишевнафта» Міністерства нафтової промисловості СРСР[2].
13 березня 1954 року рішенням КПК при ЦК КПРС Мір Джафар Багіров був виключений з партії та заарештований[7]. 7 травня 1956 року Воєнна колегія Верховного Суду СРСР засудила його до страти за порушення соціалістичної законності як спільника Л. П. Берії[7]. Він подав прохання про помилування, але 12 травня Президія Верховної Ради СРСР відхилила його клопотання. 26 травня Мір Джафар Багіров був розстріляний у Баку[2].
1918 року Мір Джафар Багіров одружився з російською медсестрою Марією Сергеєвою, а 1919 року у них народився син Володимир-Джахангір[8]. Незабаром дружина померла. Пізніше Багіров одружився з єврейкою Євгенією Гельман, від шлюбу з якою у нього 1932 року народився син Джен[8].
Старший син Володимир закінчив Єйську воєнну авіаційну школу пілотів і Ташкентське піхотне училище. З перших днів Німецько-радянської війни він брав участь пілотом-винищувачем у повітряних боях під Москвою. 5 червня 1943 року в бою поблизу міста Обоянь, відбиваючи наліт на летовище, Володимир збив німецький бомбардувальник Ю-88, але витративши весь запас боєкомплекту, він у лобовій атаці таранив винищувач FW-190, в результаті чого обидва літаки вибухнули у повітрі[9]. Молодший син Джен помер 1994 року, а його мати Євгенія Багірова 1997 року. Обидва поховані на Востряківському кладовищі[10] у Москві.
- п'ять орденів Леніна (15.3.1935, 6.02.1942,.11.1943, 16.09.1946, 25.11.1946)
- два ордени Червоного Прапора (.02.1924,)
- два ордени Трудового Червоного Прапора (27.04.1940,)
- орден Вітчизняної війни І ст. (1945)
- орден Трудового Червоного Прапора Азербайджанської РСР (1922)
- медалі
- ↑ а б в г М.О. Зенькович, «Самые закрытые люди: энциклопедия биографий», [1], ISBN 5948500357, 9785948500355
- ↑ а б в г д е ж и к л Багиров Мир Джафар Аббас оглы. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898—1991. Архів оригіналу за 14 жовтня 2012. Процитовано 18 липня 2008.
- ↑ а б Historical Dictionary of Azerbaijan, Asian/Oceanian Historical Dictionaries; No. 31 by Swietochowski, Tadeusz Publication: Lanham, Md. Scarecrow Press, 1999
- ↑ 1. Архів оригіналу за 22 червня 2008. Процитовано 22 квітня 2011.
- ↑ Дегоєв В. В. Проблема Кавказской войны XIX века: Историографические итоги / Сборник русского исторического общества. — Т.2 (150): Россия и Северный Кавказ. — М., 2000. — С. 158—159.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 12 жовтня 2011. Процитовано 22 квітня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ а б М. О. Зенькович, «Самые закрытые люди: энциклопедия биографий», [2] [Архівовано 4 січня 2014 у Wayback Machine.], ISBN 5948500357, 9785948500355
- ↑ а б Архівована копія. Архів оригіналу за 16 січня 2014. Процитовано 22 квітня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 10 квітня 2012. Процитовано 22 квітня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 26 вересня 2008. Процитовано 22 квітня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)
- Багіров Мір Джафар Аббас огли
- Дещо про Мір Джафара Багірова [Архівовано 4 червня 2010 у Wayback Machine.]
- Багіров на сайті «protivpytok.org» [Архівовано 30 травня 2015 у Wayback Machine.](рос.)
|
|
|
- Народились 17 вересня
- Народились 1895
- Померли 26 травня
- Померли 1956
- Члени КПРС
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Червоного Прапора
- Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Почесні співробітники Державної безпеки СРСР
- Керівники ЦК Компартії Азербайджану
- Прем'єр-міністри Азербайджану
- Померли в Баку
- Персоналії каральних органів СРСР
- Убиті політики
- Розстріляні в СРСР
- Азербайджанські революціонери
- Правителі Азербайджану
- Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 2-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання
- Азербайджанські атеїсти
- Делегати XIX з'їзду КПРС
- Голови урядів Азербайджанської РСР