Парубій Андрій Володимирович: відмінності між версіями
[перевірена версія] | [очікує на перевірку] |
Немає опису редагування Мітки: Редагування з мобільного пристрою Редагування через мобільну версію |
Мітки: Редагування з мобільного пристрою Редагування через мобільну версію |
||
(Не показано 4 проміжні версії 4 користувачів) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
{{Державний діяч |
{{Державний діяч |
||
| ім'я = Андрій Парубій |
| ім'я = Андрій Володимирович Парубій |
||
| зображення = Парубій Андрій Володимирович cropped.jpg |
| зображення = Парубій Андрій Володимирович cropped.jpg |
||
| підпис = |
| підпис = |
||
Рядок 71: | Рядок 71: | ||
* лаборантом Верхньодністровської слов'яно-руської археологічної експедиції Інституту суспільних наук АН УРСР (1987—1988); |
* лаборантом Верхньодністровської слов'яно-руської археологічної експедиції Інституту суспільних наук АН УРСР (1987—1988); |
||
* керівник націоналістичної молодіжної організації — [[Спадщина (організація)|Товариство «Спадщина»]] (1988). Брав участь у національно-визвольному русі, організовував перші в Україні пікети. У 1989 його було арештовано за організацію несанкціонованого [[мітинг]]у. |
* керівник націоналістичної молодіжної організації — [[Спадщина (організація)|Товариство «Спадщина»]] (1988). Брав участь у національно-визвольному русі, організовував перші в Україні пікети. У 1989 його було арештовано за організацію несанкціонованого [[мітинг]]у. |
||
У 2006 Парубій знявся у заставках, ще на той момент новоствореного каналу [[2+2 (телеканал)|«Кіно»]] (зараз [[2+2 (телеканал)|«2+2»]]). |
|||
=== Початок політичної діяльності === |
=== Початок політичної діяльності === |
||
Рядок 147: | Рядок 148: | ||
18 серпня виведений зі складу [[Рада національної безпеки і оборони України|РНБО]]<ref>[http://www.president.gov.ua/documents/17984.html Указ Президента України № 654/2014 від 18 серпня 2014 року «Про зміну у складі Ради національної безпеки і оборони України»]</ref>. Пізніше Парубій пояснив свою відставку існуванням розбіжностей з главою держави. Зокрема, як стверджує Володимир Семків, він критикував мирний план Петра Порошенка, вважаючи його безперспективним<ref>Володимир Семків. [http://zbruc.eu/node/30674 «Кривавий» секретар] // [http://zbruc.eu Збруч], {{dnc|18|12|2014}}</ref>. |
18 серпня виведений зі складу [[Рада національної безпеки і оборони України|РНБО]]<ref>[http://www.president.gov.ua/documents/17984.html Указ Президента України № 654/2014 від 18 серпня 2014 року «Про зміну у складі Ради національної безпеки і оборони України»]</ref>. Пізніше Парубій пояснив свою відставку існуванням розбіжностей з главою держави. Зокрема, як стверджує Володимир Семків, він критикував мирний план Петра Порошенка, вважаючи його безперспективним<ref>Володимир Семків. [http://zbruc.eu/node/30674 «Кривавий» секретар] // [http://zbruc.eu Збруч], {{dnc|18|12|2014}}</ref>. |
||
=== Депутатство ( |
=== Депутатство (2014–2016) === |
||
26 серпня 2014 р. покинув політраду партії «Батьківщина». |
26 серпня 2014 р. покинув політраду партії «Батьківщина». |
||
Рядок 175: | Рядок 176: | ||
== Родина та особисте життя == |
== Родина та особисте життя == |
||
Дружина — Уляна Юріївна, працює на кафедрі фольклористики Львівського національного університету. Дочка — Ярина (нар. 2001). |
Дружина — Уляна Юріївна, працює на кафедрі фольклористики Львівського національного університету. Дочка — Ярина (нар. 2001). |
||
== Книги == |
|||
* Погляд справа: статті, виступи, інтерв'ю. — Львів: Орієнтири, 1999. — 44 с. |
|||
* Записки коменданта: хроніка Українського дому — фортеці Помаранчевої революції — Львів: Ліга-Прес, 2005. — 112 с. — ISBN 966-397-011-1 |
|||
== Примітки == |
== Примітки == |
||
Рядок 201: | Рядок 206: | ||
[[Категорія:Учасники Помаранчевої революції]] |
[[Категорія:Учасники Помаранчевої революції]] |
||
[[Категорія:Члени «Нашої України»]] |
[[Категорія:Члени «Нашої України»]] |
||
[[Категорія:Випускники історичного факультету Львівського університету]] |
|||
[[Категорія:Депутати Львівської обласної ради]] |
[[Категорія:Депутати Львівської обласної ради]] |
||
[[Категорія:Народні депутати України 6-го скликання]] |
[[Категорія:Народні депутати України 6-го скликання]] |
Поточна версія на 11:45, 26 лютого 2024
Андрій Володимирович Парубій | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
14 квітня 2016 — 29 серпня 2019 | |||
Прем'єр-міністр: | Володимир Гройсман | ||
Президент: | Петро Порошенко → Володимир Зеленський | ||
Попередник: | Володимир Гройсман | ||
Наступник: | Дмитро Разумков | ||
| |||
4 грудня 2014 — 14 квітня 2016 | |||
Попередник: | Ігор Калєтнік | ||
Наступник: | Ірина Геращенко | ||
| |||
27 лютого — 7 серпня 2014 | |||
Президент: | Олександр Турчинов (в. о.) → Петро Порошенко | ||
Попередник: | Андрій Клюєв | ||
Наступник: | Олександр Турчинов | ||
Народження: |
31 січня 1971 (53 роки) Червоноград, Львівська область, Українська РСР, СРСР | ||
Національність: | українець | ||
Країна: |
![]() ![]() | ||
Освіта: | ЛНУ ім. І. Франка | ||
Партія: | ВЛКСМ → СНПУ (1991—2004) → «Наша Україна» (до 2012) → «Фронт Змін» (2012) → ВО «Батьківщина» (до 2014) → «Народний фронт» (до 2019) → ЄС | ||
Батько: | Володимир Іванович | ||
Шлюб: | одружений | ||
Діти: | має дочку | ||
Нагороди: | |||
|
Андрі́й Володи́мирович Парубі́й (нар. 31 січня 1971, Червоноград, Львівська область, Українська РСР, СРСР) — український політик. Голова Верховної Ради України з 14 квітня 2016 року по 28 серпня 2019 року.
Співголова міжпарламентської асамблеї Верховної Ради України, Сейму Литви та Сейму й Сенату Польщі. Голова Виконавчого комітету Національної парламентської групи в Міжпарламентському союзі. Член РНБО.
Секретар Ради національної безпеки і оборони України з 27 лютого[1] по 7 серпня 2014 року. Народний депутат України 6-го, 7-го та 8-го скликань. Член СНПУ (1994—2004), «Наша Україна» (2004—2012), «Фронт Змін» (2012), ВО «Батьківщина» (2012—2014), «Народний фронт» (2014—2019) та «Європейська Солідарність» (з 2019). Під час Євромайдану був комендантом Самооборони Майдану.
У минулому редактор науково-політичного журналу «Орієнтири».
Андрій Парубій народився 31 січня 1971 року в Червонограді Львівської області України. Онук кулеметника Збройних сил Української держави та Української галицької армії, учасника битви за Львів 1918 року[2].
Стрийки воювали в лавах УПА. Родина була виселена до Сибіру строком на 10 років.
Закінчив історичний факультет Львівського університету (1994, спеціальність — історик, викладач історії), аспірантуру Львівської політехніки (2001, спеціальність — політологія та соціологія).
Працював:
- лаборантом (1987—1989) та старшим лаборантом (1991) Карпатської архітектурно-археологічної експедиції Інституту суспільних наук АН УРСР;
- лаборантом Верхньодністровської слов'яно-руської археологічної експедиції Інституту суспільних наук АН УРСР (1987—1988);
- керівник націоналістичної молодіжної організації — Товариство «Спадщина» (1988). Брав участь у національно-визвольному русі, організовував перші в Україні пікети. У 1989 його було арештовано за організацію несанкціонованого мітингу.
У 2006 Парубій знявся у заставках, ще на той момент новоствореного каналу «Кіно» (зараз «2+2»).
![]() ![]() | |||
---|---|---|---|
1-го скликання | |||
ВЛКСМ | 1990 | — | 1994 |
4-го скликання | |||
СНПУ | 2002 | — | 2006 |
5-го скликання | |||
Наша Україна | 2006 | — | ? |
![]() ![]() | |||
6-го скликання | |||
НУНС | 25 груд. 2007 | — | 12 груд. 2012 |
7-го скликання | |||
Батьківщина | 12 груд. 2012 | — | 17 бер. 2014 |
8-го скликання | |||
Нар. фронт | 27 лист. 2014 | — | 29 серп. 2019 |
9-го скликання | |||
ЄС | 29 серп. 2019 | — | нині |
|
З 1990 року — депутат Львівської обласної ради, секретар постійної депутатської комісії з питань молоді й спорту.
У 1991 році разом з Олегом Тягнибоком був одним з засновників Соціал-національної партії України (СНПУ), перейменованої у 2004 у Всеукраїнське об'єднання «Свобода».
У 1994—1998 роках — депутат Львівської міськради, голова депутатської групи.
З 1996 року — керівник Товариства сприяння Збройним Силам та Військово-Морському Флоту України «Патріот України».
З 1999 року — редактор науково-політичного журналу «Орієнтири».
З 2002 року — депутат, заступник голови Львівської обласної ради.
Активний учасник «Помаранчевої революції». Під час подій листопада-грудня 2004 року був комендантом Українського дому в Києві. Нагороджений пам'ятним знаком «Визначному учаснику Помаранчевої революції». Член політичної ради партії «Наша Україна».
З 2005 року — голова партії «Народний союз «Українці!»», реорганізованої в Громадянське об'єднання «Український дім».
З квітня 2006 року до грудня 2007 року — депутат Львівської обласної ради від «Наша Україна».
У лютому 2010 року Парубій звернувся до Європейського парламенту переглянути свою негативну реакцію на рішення екс-президента України Віктора Ющенка про присвоєння Степану Бандері, лідеру «Організації українських націоналістів», звання Героя України.[3]
З 2007 по 2012 — народний депутат України VI скликання від блоку «Наша Україна — Народна самооборона». Голова підкомітету з питань контролю над здійсненням зовнішніх відносин Комітету Верховної Ради у закордонних справах. Член депутатської групи В'ячеслава Кириленка «За Україну!».
3 лютого 2012 року написав заяву про вихід з партії «Наша Україна». 6 червня вступив до партії «Фронт Змін».
З 2012 по 2014 рік — народний депутат України VII скликання від ВО «Батьківщина». Голова підкомітету з питань законодавчого забезпечення інтеграції України в міжнародний науковий та освітній простір Комітету Верховної Ради з питань науки і освіти.
З листопада 2013 по лютий 2014 року координував щоденне функціонування Євромайдану (м. Київ, Майдан Незалежності); був фактичним комендантом і очільником його наметового містечка та керівником загонів Самооборони Майдану.
Після підписання Президентом Януковичем і лідерами опозиції 21 лютого 2014 року Угоди про врегулювання політичної кризи в Україні, в ніч з 21 лютого на 22 лютого загонами Самооборони, під керівництвом Парубія, був узятий під контроль урядовий квартал в Києві — будівлі Верховної Ради, Адміністрації президента, Кабінету міністрів і МВС.[4][5]
Парубій добровільно склав депутатські повноваження 17 березня 2014 року у зв'язку призначенням на посаду секретаря РНБО.
27 лютого 2014 року, після перемоги Євромайдану і відсторонення Віктора Януковича від влади, указом виконувача обов'язків Президента України Олександра Турчинова Андрій Парубій призначений Секретарем РНБО[1]. На час його перебування на посаді припали початок тимчасової анексії Криму Росією і збройний конфлікт на сході України. Як секретар Ради національної безпеки і оборони, Парубій курирував антитерористичну операцію проти сепаратистів на сході України[6].
19 березня Парубій доручив МВС посилити охорону ядерних об'єктів,[7] 24 березня — «провести розслідування на предмет того, наскільки діяльність російських телеканалів відповідає українському законодавству, якщо є там факти розпалювання міжнаціональної ворожнечі, заклики до війни, сепаратизму тощо»[8].
7 серпня 2014 року оголосив, що подав відставку із займаної посади[9], додавши, що «в час війни коментувати відставку вважаю неприйнятним»[10]. Того ж дня заяву про відставку підписав Президент Петро Порошенко.[11] 18 серпня виведений зі складу РНБО[12]. Пізніше Парубій пояснив свою відставку існуванням розбіжностей з главою держави. Зокрема, як стверджує Володимир Семків, він критикував мирний план Петра Порошенка, вважаючи його безперспективним[13].
26 серпня 2014 р. покинув політраду партії «Батьківщина».
10 вересня 2014 року на з'їзді партії «Народний фронт» разом із командирами добровольчих батальйонів був включений до Військової ради — спеціального органу, для розробки пропозицій по обороноздатності України.
На позачергових виборах до Верховної ради 2014 року обраний народним депутатом України за партійним списком (№ 4 у списку) від Народного фронту[14].
4 грудня 2014 року голосами 313 народних депутатів обраний Першим заступником Голови Верховної Ради України.[15]. Як і голова Верховної Ради, В. Гройсман, А. Парубій підтримав Постанову про особливий порядок самоврядування на Донбасі[16], а також і проєкт змін до Конституції щодо «децентралізації влади», що передбачає цей особливий порядок[17].
14 квітня 2016 року Парубія було обрано Головою Верховної Ради[18]. Він замінив на цій посаді Володимира Гройсмана, який очолив Кабінет Міністрів України. Член РНБО[19].
15 лютого 2019 року Парубій підписав розпорядження про створення Офісу парламентської реформи. Голова ВР зазначив, що до роботи в офісі планується залучити 15 співробітників відповідно до напрямів парламентської роботи[20].
2 серпня 2019 року Шевченківський суд Києва зобов'язав ДБР відкрити кримінальне провадження щодо Парубія через можливе втручання його у виборчий процес[21].
Андрій Володимирович Парубій є прихильником створення Балто-Чорноморського союзу. Про це він, зокрема заявив 20 травня 2016 року в інтерв'ю телеканалу «Рада» після зустрічі 16 травня з главою польсько-української групи дружби у парламенті Польщі Міхалом Дворчіком[pl]. За словами Парубія «Україна має стати одним із центрів ухвалення рішень, одним з центрів впливу як велика могутня держава». Він також зауважив, що «ідея Балто-Чорноморського союзу, як одного з форматів європейської інтеграції України, є надзвичайно перспективною і важливою для нашої держави».[22]
- Орден князя Ярослава Мудрого V ст. (23 червня 2009 року) — за вагомий особистий внесок у розвиток конституційних засад української державності, багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм у захисті конституційних прав і свобод людини і громадянина[23]
- Орден «За заслуги» III ст. (6 грудня 2006 року) — за вагомий особистий внесок у розвиток місцевого самоврядування, багаторічну сумлінну працю і високий професіоналізм[24]
- Відзнака Президента України — ювілейна медаль «25 років незалежності України» (19 серпня 2016 року) — за значні особисті заслуги у становленні незалежної України, утвердженні її суверенітету та зміцненні міжнародного авторитету, вагомий внесок у державне будівництво, соціально-економічний, культурно-освітній розвиток, активну громадсько-політичну діяльність, сумлінне та бездоганне служіння Українському народу[25]
- Почесна грамота Президента України
- Орден хреста Святого Андрія Первозванного. Вселенський патріарх Варфоломій нагородив 6 січня 2019 року[26].
Дружина — Уляна Юріївна, працює на кафедрі фольклористики Львівського національного університету. Дочка — Ярина (нар. 2001).
- Погляд справа: статті, виступи, інтерв'ю. — Львів: Орієнтири, 1999. — 44 с.
- Записки коменданта: хроніка Українського дому — фортеці Помаранчевої революції — Львів: Ліга-Прес, 2005. — 112 с. — ISBN 966-397-011-1
- ↑ а б Указ Президента України № 165/2014 Про призначення А.Парубія Секретарем Ради національної безпеки і оборони України
- ↑ "Багато робить, щоб сподобатись Путіну": Андрій Парубій про Зеленського | Гончаренко рулить (Українською) . 5 канал. 23.07.2020.
- ↑ Депутат Парубій просить Європарламент переглянути своє рішення щодо Бандери
- ↑ Самооборона Майдану взяла під контроль урядовий квартал — А.Парубій
- ↑ Парубій: Майдан сьогодні повністю контролює Київ
- ↑ Parubiy says anti-terrorist operation will continue as separatists in Luhansk, Donetsk reject Putin's call to postpone referendum
- ↑ Парубій доручив МВС посилити охорону ядерних об'єктів
- ↑ Парубій доручив СБУ та ГПУ розібратися з російськими каналами[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ Секретар РНБО Андрій Парубій подав у відставку. Rbc. 7 серпня 2014.
- ↑ Парубій підтвердив, що пішов у відставку
- ↑ Посада секретаря РНБО залишалася вакантною безпрецедентно довго, до 15 грудня 2014 року, майже півроку.
- ↑ Указ Президента України № 654/2014 від 18 серпня 2014 року «Про зміну у складі Ради національної безпеки і оборони України»
- ↑ Володимир Семків. «Кривавий» секретар // Збруч, 18 грудня 2014
- ↑ Позачергові вибори народних депутатів україни 26 жовтня 2014 року. Протокол Центральної виборчої комісії про результати виборів народних депутатів України у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі. «10» листопада 2014 року
- ↑ Першим віце-спікером Ради обрано Парубія, а віце-спікером - Сироїд. УНІАН. Архів оригіналу за 4 грудня 2014. Процитовано 4 грудня 2014.
- ↑ Поіменне голосування про проект Постанови про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування (№ 2374) — за основу та в цілому. Архів оригіналу за 5 червня 2016. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Поіменне голосування про проект Постанови про попереднє схвалення законопроекту про внесення змін до Конституції України щодо децентралізації влади (№ 2217а/П1) — в цілому. Архів оригіналу за 6 вересня 2015. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Парубія призначили спікером Верховної Ради. ukranews.com. Українські новини. 14 квітня 2016.
- ↑ Указ Президента України від 22 квітня 2016 року № 166/2016 «Про зміни у складі Ради національної безпеки і оборони України»
- ↑ В Україні створили Офіс парламентської реформи. unn.com.ua. 15.02.20198. Процитовано 15 лютого 2019.
- ↑ Суд зобов'язав ДБР відкрити справу проти Парубія. РБК-Украина (рос.). Процитовано 2 серпня 2019.
- ↑ Олексій Волович (31 травня 2016). Балто-Чорноморський Союз: перспективи реалізації (частина 2). Незалежний аналітичний центр геополітичних досліджень «Борисфен Інтел» (укр.). Архів оригіналу за 30 грудня 2019. Процитовано 26 червня 2022.
- ↑ Указ Президента України № 475/2009 від 23 червня 2009 року «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня Конституції України»
- ↑ Указ Президента України № 1040/2006 від 6 грудня 2006 року «Про відзначення державними нагородами України»
- ↑ Указ Президента України від 19 серпня 2016 року № 336/2016 «Про нагородження відзнакою Президента України – ювілейною медаллю "25 років незалежності України"»
- ↑ Варфоломій нагородив Парубія орденом
- Досьє на сайті Liga.net
- Сайт Верховної Ради України
- Парубий Андрей Владимирович // politrada dossier
- У Львові створюють всеукраїнський громадський рух патріотичних сил
- Сестру народного депутата Парубія допитували вісім годин
- Андрей Парубий и его бандитская семья рвется к власти (рос.)
![]() |
Це незавершена стаття про українського політика. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 31 січня
- Народились 1971
- Випускники Львівського університету
- Кавалери ордена князя Ярослава Мудрого V ступеня
- Кавалери ордена «За заслуги» III ступеня
- Нагороджені ювілейною медаллю «25 років незалежності України»
- Народні депутати України 8-го скликання
- Голови Верховної Ради України
- Народні депутати України 9-го скликання
- Уродженці Червонограда
- Члени ВО «Свобода»
- Учасники Помаранчевої революції
- Члени «Нашої України»
- Випускники історичного факультету Львівського університету
- Депутати Львівської обласної ради
- Народні депутати України 6-го скликання
- Члени «Фронту Змін»
- Члени ВО «Батьківщина»
- Народні депутати України 7-го скликання
- Учасники Євромайдану
- Самооборона Майдану
- Члени РНБО
- Секретарі Ради національної безпеки та оборони України
- Члени партії «Народний фронт»
- Перші заступники Голів Верховної Ради України
- Прихильники Балто-Чорноморського союзу
- Члени партії «Європейська Солідарність»