Филип Зимбардо
др Филип Зимбардо | |
---|---|
![]() | |
Име по рођењу | Филип Џорџ Зимбардо |
Датум рођења | 23. март 1933. |
Место рођења | Њујорк, Њујорк, ![]() |
Држављанство | америчко |
Универзитет | Унивезитет Станфорд |
Занимање | психолог, социолог, антрополог |
Партнер | Кристина Маслаx |
Родитељи | Џорџ Зимбардо Маргарет Бисичија |
Веб-сајт | Званични веб-сајт |
Потпис | |
![]() |
Филип Зимбардо (Њујорк, 23. март 1933) је амерички психолог и професор емеритус на Унивезитету Станфорд. Постао је познат по свом стандфордском затворском експерименту из 1971. који је касније био оштро критикован и из етичких и из научних разлога. Аутор је разних уџбеника увода у психологију за студенте и других запажених радова, укључујући The Lucifer Effect, The Time Paradox и The Time Cure.
Младост
[уреди | уреди извор]Рођен 23. марта 1933. у Њујорку. Године 1954. је троструко дипломирао на Бруклинском универзитету из психологије, социологије и антропологије, док је мастер и докторске студије радио на Јејлу, оба из психологије.[1] Био је професор на Јејлу, Њујоршком универзитету, као и на Универзитету Колумбија и Станфорду. Студирао је заједно са Стенлијем Милграмом, који је спровео чувени експеримент на тему слепе послушности ауторитету који је утицао на сам рад Зимбарда. У Милграмовом експерименту, од почетно очекиваних 1% људи који би испољили садистичко понашање, а које се крије иза ауторитета који сноси одговорност, кроз 16 сличних истраживања тај број је достигао 90%. Равнотежа са појединачне послушности ауторитету Милграмових експеримента се у раду Зимбарда помера на моћ институција које обликују појединце да се опходе на одређени начин.
Каријера и истраживачки рад
[уреди | уреди извор]Зимбардо је најпознатији по Станфордском затворском експерименту (спроведеном 1971. године) који је са мало новчаних ресурса човеку донео велика сазнања. Експеримент се уместо планираних две недеље завршио након 6 дана, након што је пет потпуно здравих младића доживело нервни слом у року од 36 сати.
Поред овога, бавио истраживањима агресије, конфликта, мира, стидљивости, примењене и социјалне психологије, ставовима и веровањима, психологијом здравља, интерперсоналним процесима, личношћу и индивидуалним разликама, убеђивањем и социјалним утицајима, политичком психологијом и др.[2] Има 699 радова и 2526 публикација на петнаест језика.[3] Његово најзначајније дело је The Lucifer Effect: Understanding how good people turn evil.[4] Почевши од питања „Шта се деси па људи скрену са пута?“ које му се наметало још од детињства услед окружења у коме је одрастао, показао је да граница добра и зла није негде далеко, већ у нама самима. Извео је и дефиницију зла - да је оно увежбавање моћи. Луцифер ефекат истражује промену људи кроз 3 фактора: унутрашњих дешавања, окружења и система. Указује на могућност ума да нас начини љубазним или окрутним, креативним или деструктивним, злочинцима и херојима. Зимбардо обликује 7 социјалних процеса који чине да „склизнемо“ под утицај зла:
- Безазлено узимајући први, мали корак;
- Дехуманизација других;
- Узимање анонимног идетитета и одбацивање свог;
- Пребацивањем личне одговорност;
- Слепа послушност ауторитету;
- Некритичка конформација групним нормама;
- Пасивна толеранција зла кроз непредузимање акције и индиферентност.[5]
Даје и предлог за решавање новонасталог проблема, креирањем новог јавног здравственог модела који се фокусира на појединца и препознаје назнаке болести. Долази до закључка да су малтретирање, насиље и предрасуде болест, а да је херојство лек злу. Такође показује да је слика о херојству искривљена како код деце тако и код одраслих, будући да и „обични“ људи моги постати хероји. Пример је Џо Дарби који је стао на крај малтретирањима у Абу Граибу, показавши слике старијем официру, због чега је 3 године скривао своју породицу и себе, ради спасавања сопствених живота. У хероје убраја и Кристину Маслаx, која му је скренула пажњу на екперимент који се отргао контроли и на тај начин зауставила Станфордски експеримент, која је наредне године постала његова жена. Херој треба да избегава друштвене норме, да реагује када други ћуте и не буде егоцентричан, већ социоцентричан.
Послушност ауторитету
[уреди | уреди извор]Значај резултата постаје све јаснији како се сусрећемо са екстремним примерима из стварности који имају сличну суштину као и сам Станфордски експеримент.
Након завршеног експеримента, тридесет и две године касније, сведочимо ужасним злочинима почињеним од стране америчких војника током рата у Ираку, у месту Абу Граиб (20 km од Багдада), где се код затвореника одбацио појам људскости. Зимбарду се пружила могућност да истражи детаљније ова тромесечна дешавања и види преко 1000 слика усликаних од стране војника.[6]
На затворенике су просипане различите хемијске супстанце, између којих је и фосфорна киселина, бивали су тучени, мушким затвореницима се претило силовањем, електричним шоковима, војници су пуштали војне псе на њих, поливали их леденом водом и на друге начине их деморализовали.
Дванаестог новембра 1978, у догађају који данас познат као Џонстаун масакр,[7] у Гвајани је почињено масовно самоубиство цијанидом и валијумом 912 мушкараца, жена и деце као последица слепе послушности појединцу по имену Џим Џоунс (1931–1978). Самоназвани месија религијског култа Peoples Temple, обећавајући утопију свима онима који га прате.
Достигнућа
[уреди | уреди извор]Године 2016. Зимбардо добија почасну докторатску диплому од Чарлс Универзитета у Прагу. 2012. Добија Златну медаљу Америчке психолошке асоцијације за животни рад на пољу психологије. Године 2003. је, заједно са студентима Универзтета La Sapienza у Риму освоји Иг Нобелову награду за психологију за њихов рад „Јединствено једноставна личност политичара“ и др. Именован је за једног од најутицајнијих живих психолога.
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Verywell”. Приступљено 02. 12. 2017.
- ^ „Zimbardo Social Psychology”. Приступљено 02. 12. 2017.
- ^ „Worldcat, Identities, Zimardo, Philip G”. Архивирано из оригинала 22. 12. 2017. г. Приступљено 02. 12. 2017.
- ^ Зимбардо, Филип. The Lucifer Effect: Understanding how good people turn evil. New York: Random House. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Philip Zimbardo: Psychology of evil”. Архивирано из оригинала 06. 10. 2018. г. Приступљено 6. 10. 2018.
- ^ „Torture at Abu Ghraib”. The New Yorker Magazine. Приступљено 02. 12. 2017.
- ^ „The Jonestown Massacre”. ThoughtCo. Приступљено 21. 12. 2017.
Литература
[уреди | уреди извор]- Зимбардо, Филип. The Lucifer Effect: Understanding how good people turn evil. New York: Random House. Приступљено 21. 12. 2017.