Реализам (уметност)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a4/Courbet_LAtelier_du_peintre.jpg/220px-Courbet_LAtelier_du_peintre.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Gustave_Courbet_014.jpg/220px-Gustave_Courbet_014.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Millet_Gleaners.jpg/220px-Millet_Gleaners.jpg)
Реализам је у општем значењу ознака за сва струјања у уметности која се одликују тежњом ка блискошћу у приказу стварности, насупрот идеализму који тежи да се издигне изнад стварности. У посебном значењу термин реализам се односи на правац у француском сликарству средином 19. века чији је главни представник Гистав Курбе.
Први облик реализма означава се често и као натурализам, будући да се уметници у оквиру тог значења управљају према видљивој и емпиријски спознајној природи, што води у већини случајева ка ликовним решењима која су верна у детаљу и исправна у погледу анатомије, односно перспективе. Таква струјања, која су заинтересована за миметичко преношење стварности, могу се срести у уметности свих времена, па чак и у праисторијским пећинским сликама, на египатским портретима на мумијама или на римском зидном сликарству. Остале уметничке епохе које су биле на посебан начин блиске прецизном подражавању јесу позно средњовековно сликарство, уметност ренесансе, каравађизам или холандско и шпанско сликарство барока. Врсте као што су сликарство портрета, мртве природе и пејзажа изван свих епоха карактерише реалистично преношење онога што је виђено. Спектар сеже од чистог trompe d'oile сликарства, преко сликарства ведута, па све до облика који интерпретирају стварност, као што су на пример репрезентативни, лако улепшани портрети или компоновани исечци из пејзажа. Јер, док се чист натурализам често вреднује као неуметнички, јер захтева само занатско савршенство креативним односом према натуралистичко схваћеним елементима, могуће је постићи и уметнички ефекат. То утолико пре што је избор приказаних мотива од највећег значаја. Тако је натуралистички начин приказивања често повезан са интегрисањем ружног, бруталног или грубог, као што је то на пример на сликама Каравађа, или на жанр сликама Адријана Броувера. Натуралистичко преношење стварности испуњава због тога различите функције; једна од њих је меморијална функција код портрета, код којих се пажња поклања пре свега репрезентативности. То реалистично преношење стварности може, међутим, имати и морални значај тиме што се приказује друштвена реалност чије негативне стране често занемарују идеализујући уметнички правци.[1][2]
Овај морални аспект реалистичног начина сликања био је ослонац епохе реализма у Француској. Курбе је сковао појам réalisme на тај начин што је ту реч написао као наслов за преглед својих дела на Светској изложби у Паризу 1855. године. Његове слике су посвећене једноставном, често оскудном пејзажу, марљивим становницима села и слично. Оне представљају продужетак реалистичких тенденција онаквих какве су биле развијене у барбизонској школи за сликарство пејзажа, али сад уз коришћење сликарства у слободном простору и у правцу друштвене релевантности. Њима је заједничко настојање које је управљено против историзујућих тенденција и које придаје највећи значај непосредној стварности и њеним појавним облицима. Мада се многе слике одликују социјално-критичким и политичким аспектом, оне се такође могу тумачити и алегоријски или симболички. Једно од својих дела, Сликарски атеље, Курбе означава као стварну алегорију. На сликама Жан-Франсоа Мијеа, који се такође сврстава у реализам, јавља се у то и извесна религиозно-хришћанска потка. Његове Сакупљачице класја, на пример, представљају једну од најсиромашнијих група становништва, али се њихов рад хармонизује и смешта у један виши по важности надређени смисаони контекст.
У другој половини 19. века рашириле су се реалистичне струје по читавој Европи. У Немачкој био је то круг око Вилхелма Лајбла и Карла Шуха који се под јаким утицајем Курбеа, чије је дело захваљујући изложбама било познато у Немачкој, у делимично акрибичној детаљности посветио приказивању сељака и пејзажа. У Русији је од 1870. група Передвижники (видети Иља Рјепин) радила такође на социјално-критичким темама. И импресионизам може да се подведе у реалистичка струјања, мада су представници тог правца били потпуно окренути чисто феноменолошким појавним облицима света, а друштвено-критичке аспекте једва да су тематизовали.
У 20. веку стално су се изнова појављивали нови реалистични начини сликања, нарочито са циљем да прикажу социјалне прилике (видети веризам) или да би свету ствари подарили магијско значење (видети магијски реализам, нова стварност, надреализам). Облик реализма који се темељио на конкретној реалности предмета представљао је развој објекатске уметности од времена ready made уметност Марсела Дишана, која је нашла свој продужетак у новом реализму. Насупрот томе, са обрадом социјално критичких тема настављено је у сликарству мурализма и социјалистичког реализма.
Књижевност
[уреди | уреди извор]Широко дефинисан као „верно представљање стварности“,[3] реализам као књижевни покрет заснован је на „објективној стварности“. Он се фокусира на приказивање свакодневних активности и живота, пре свега у друштву средње или ниже класе, без романтичне идеализације или драматизације.[4] Према Корнелију Квасу, „реалистичка фигурација и рефигурација стварности формирају логичке конструкте који су слични нашем уобичајеном поимању стварности, не нарушавајући принцип три врсте закона – природних, психолошких и друштвених“.[5] То се може сматрати општим покушајем да се прикажу субјекти онако како се сматра да постоје у објективној стварности трећег лица, без улепшавања или тумачења и „у складу са секуларним, емпиријским правилима“.[6] Као такав, приступ инхерентно имплицира веровање да је таква стварност онтолошки независна од концептуалних схема људске врсте, језичких пракси и веровања, и тако може бити познат (или спознат) уметнику, који заузврат може верно да представи ову 'стварност'. Како Ијан Ват наводи, модерни реализам „почиње од става да истину може открити појединац путем чула“ и као такав „води своје порекло од Декарта и Лока, а своју прву потпуну формулацију добио је од Томаса Рида средином осамнаестог века“.[7]
Док је претходна романтичарска ера такође била реакција на вредности индустријске револуције, реализам је са своје стране био реакција на романтизам, и из тог разлога се такође погрдно назива „традиционалним“ „буржоаским реализмом“.[8] Неки писци викторијанске књижевности произвели су дела реализма.[9] Укоченост, конвенције и друга ограничења „буржоаског реализма“ изазвали су револт који је касније означен као модернизам; почевши од око 1900. године, покретачки мотив модернистичке књижевности била је критика буржоаског друштвеног поретка и погледа на свет из 19. века, којој је супротстављен антирационалистички, антиреалистички и антибуржоаски програм.[8][10][11]
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Stremmel, Kerstin, Realism, pp. 6–9, 2004, Taschen. ISBN 3822829420
- ^ Finocchio, Ross. "Nineteenth-Century French Realism". In Heilbrunn Timeline of Art History. New York: The Metropolitan Museum of Art, 2000–. online (October 2004)
- ^ Donna M. Campbell. „Realism in American Literature”. Wsu.edu. Приступљено 2014-07-15.
- ^ „Realism definition of Realism in the Free Online Encyclopedia”. Encyclopedia2.thefreedictionary.com. Приступљено 2014-07-15.
- ^ Kvas, Kornelije (2020). The Boundaries of Realism in World Literature. Lanham, Boulder, New York, London: Lexington Books. стр. 28. ISBN 978-1-7936-0910-6.
- ^ in so far as such subjects are "explicable in terms of natural causation without resort to supernatural or divine intervention" Morris, 2003. p. 5
- ^ Watt, 1957, p. 12
- ^ а б John Barth (1979) The Literature of Replenishment, later republished in The Friday Book (1984).
- ^ „Victorian Literature”. The Literature Network. Приступљено 7. 10. 2013.
- ^ Gerald Graff (1975) Babbitt at the Abyss: The Social Context of Postmodern. American Fiction, TriQuarterly, No. 33 (Spring 1975), pp. 307–37; reprinted in Putz and Freese, eds., Postmodernism and American Literature.
- ^ Gerald Graff (1973) The Myth of the Postmodernist Breakthrough, TriQuarterly, 26 (Winter, 1973) 383–417; rept in The Novel Today: Contemporary Writers on Modern Fiction Malcolm Bradbury, ed., (London: Fontana, 1977); reprinted in Proza Nowa Amerykanska, ed., Szice Krytyczne (Warsaw, 1984); reprinted in Postmodernism in American Literature: A Critical Anthology, Manfred Putz and Peter Freese, eds., (Darmstadt: Thesen Verlag, 1984), 58–81.
Литература
[уреди | уреди извор]- Baron, Christine; Engel, Manfred, ур. (2010). Realism/Anti-Realism in 20th-Century Literature. NL: Rodopi. ISBN 978-9042031159.
- Blunt Anthony, Artistic Theory in Italy, 1450–1600, 1940 (refs to 1985 edn), Oxford University Press. . ISBN 978-0-19-881050-6. Недостаје или је празан параметар
|title=
(помоћ) - Morris, Pam (2003). Realism. London: Routledge. ISBN 978-0415229388.
- Needham, Gerald, "Naturalism." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press, accessed February 23, 2013, subscriber link
- Raben, Hans (март 2006). „Bellori's Art: The Taste and Distaste of a Seventeenth-Century Art Critic in Rome”. Simiolus: Netherlands Quarterly for the History of Art. 32 (2/3): 126—146. JSTOR 20355327.
- Watt, Ian (1957). The Rise of the Novel: Studies in Defoe, Richardson and Fielding. Berkeley: University of California Press.
- West, Shearer (1996). The Bullfinch Guide to Art. UK: Bloomsbury Publishing Plc. ISBN 978-0821221372.
- Dahlhaus, Carl (1985). Realism in Nineteenth-Century Music. Translated by Mary Whittall. Cambridge, London, New York, New Rochelle, Melbourne, Sydney: Cambridge University Press. ISBN 978-0521261159.. Dahlhaus, Carl (13. 6. 1985). Realism in Nineteenth-Century Music. Cambridge University Press. ISBN 978-0521278416. (pbk).
- Dahlhaus, Carl (1989). Nineteenth-Century Music. Translated by J. Bradford Robinson. Berkeley, Los Angeles, and London: University of California Press. ISBN 978-0520076440.
- Frisch, Walter (2005). German Modernism: Music and the Arts. Berkeley, Los Angeles, and London: University of California Press. ISBN 978-0520251489.
- Benedetti, Jean (2005). „Realism”. Stanislavski: An Introduction. Routledge. ISBN 978-1-135-47020-3.
- Benedetti, Jean (1999). Stanislavski: His Life and Art. Revised edition. Original edition published in 1988. Benedetti, Jean (1990). Stanislavski: A Biography. London: Methuen. ISBN 0-413-52520-1.
- Benedetti, Jean (2012). „Realism”. The Art of the Actor: The Essential History of Acting from Classical Times to the Present Day. Routledge. ISBN 978-1-136-55619-7.
- Esslin, Martin (2001). „Modern Theatre 1890–1920”. Ур.: Brown, John Russell. The Oxford Illustrated History of Theatre. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-285442-1.
- Harrison, Martin (1998). The Language of Theatre. Harrison, Martin (1998). The Language of Theatre. New York: Routledge. ISBN 0-87830-087-2.
- Champfleury, Jule-Français (1857). Le Realisme. Paris: Michel Lévy.
- Donna M. Campbell. „Realism in American Literature”. Wsu.edu. Приступљено 2014-07-15.
- Newlin, Keith (2019). The Oxford Handbook of American Literary Realism. New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-064289-1.
- Collins, Peter (1998). Changing Ideals in Modern Architecture, 1750-1950, Second Edition. Montreal: McGill-Queen's Press. ISBN 0-7735-1704-9.
- „Metropolitan Museum of Art”. Metmuseum.org. 2014-06-02. Приступљено 2014-07-15.
- „Realism definition of Realism in the Free Online Encyclopedia”. Encyclopedia2.thefreedictionary.com. Приступљено 2014-07-15.
- Kvas, Kornelije (2019-11-19). The Boundaries of Realism in World Literature (на језику: енглески). Rowman & Littlefield. ISBN 978-1-7936-0911-3.
- Kvas, Kornelije (2019). The Boundaries of Realism in World Literature. Lanham, Boulder, New York, London: Lexington Books. ISBN 978-1-7936-0910-6.
- Hill, Philip (1992). Our Dramatic Heritage, Volume 6. Cranbury, NJ: Associated University Presses. ISBN 978-0-8386-3421-9.
- Kuritz, Paul (1988). The Making of Theatre History. Englewood Cliffs, NJ: Prentice Hall. ISBN 978-0-13-547861-5.
- Downs, William; Wright, Lou Anne; Ramsey, Erik (2013). The Art of Theatre: A Concise Introduction, 3rd edition. Boston, MA: Wadsworth Cengage Learning. ISBN 978-1-111-34831-1.
- Zarrilli, Phillip; McConachie, Bruce; Williams, Gary Jay; Sorgenfrei, Carol (2010). Theatre Histories: An Introduction, 2nd edition. Oxon: Routledge. ISBN 978-0-415-46223-5.
- Lane, David (2010). Contemporary British Drama. Edinburgh: Edinburgh University Press. ISBN 978-0-7486-3821-5.