Лејди Мери Рот
Лејди Мери Рот | |
---|---|
![]() Портрет Мери Врот | |
Датум рођења | 18. октобар 1587. |
Датум смрти | 1652.64/65 год.) ( |
Лејди Мери Рот (рођена Сидни; 18. октобар 1587[1] — 1651/3) била је енглеска племкиња и песникиња енглеске ренесансе. Припадница је угледне књижевне породице. Лејди Врот је била међу првим енглеским списатељицама које су постигле трајну репутацију. Мери Рот је била нећака Мери Херберт рођене Сидни (грофице од Пемброука и једне од најугледнијих књижевница и мецена у периоду 16. века) и сер Филипа Сиднија, познатог елизабетанског песника и дворјана.
Биографија
[уреди | уреди извор]Пошто је њен отац, Роберт Сидни, био гувернер Флушинга, Рот је провела већи део свог детињства у кући Мери Сидни, замку у Лондону и на Пеншурст Плејсу. У време када је већина жена била неписмена, Рот је имала привилегију формалног образовања, које је добијала од кућних учитеља под вођством њене мајке.[2] Као млада жена, Леди Мери је припадала интимном кругу пријатеља краљице Ане и активно је учествовала у маскенбалима и забавама.[3]
Краљ Џејмс I је 27. септембра 1604. оженио Мери за сер Роберта Рота из Лотон Хола. Брак није донео срећу супружницима; било је проблема, почевши од потешкоћа око исплате мираза њеног оца. У писму писаном својој супрузи, сер Роберт Сидни је описао различите састанке са Робертом Ротом, који је често био узнемирен понашањем Мери убрзо након њиховог венчања. [4] Вероватно је да је Роберт Рот био коцкар, варалица и пијаница. Више доказа о несрећној заједници долази од песника и пријатеља Бена Џонсона, који је приметио да је „моја леди Рот недостојно удата за љубоморног мужа“[5] Разна писма Леди Мери краљици Ани такође се односе на финансијске губитке које је њен муж претрпео током заједничког времена.[6]
Током брака, Мери је постала позната по својим књижевним подухватима, као и по наступима. Године 1605. играла је у Вајтхол Банкетинг Хаус дело The Masque of Blackness, које су осмислили Бен Џонсон и Иниго Џонс. Мери Рот се придружила краљици и њеним пријатељима; сви су офарбали своју кожу у црно да би приказали етиопске нимфе које су себе називале „Дванаест ћерки Нигера“. Маска је била веома успешна и била је прва у дугом низу сличних дворских забава. „Дванаест ћерки Нигера“ се такође појавило у Маски лепоте 1608. године, коју су такође дизајнирали Џонсон и Џонс. Међутим, упркос успеху, било је и мање него позитивних критика, од којих су неки говорили о женском портрету ћерки Нигера као ружном и неубедљивом.[7]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Pamphilia_to_Amphilanthus%2C_Sonnet_1_%28Wroth%2C_c._1620%29.jpg/220px-Pamphilia_to_Amphilanthus%2C_Sonnet_1_%28Wroth%2C_c._1620%29.jpg)
У фебруару 1614. Мери је родила сина Џејмса: месец дана након тога њен муж Роберт Рот је умро од гангрене оставивши Мери у дуговима. Две године касније, Ротов син је умро због чега је Мери изгубила имање Рота од Џона Рота, следећег мушког наследника Ентаила . Нема доказа који би сугерисали да је Рот била неверна свом мужу, али након његове смрти ступила је у везу са својим рођаком Вилијамом Хербертом, трећим грофом од Пембрука. Мери и Вилијам су делили интересовања за уметност и књижевност и били су пријатељи из детињства. Имали су најмање двоје ванбрачне деце, ћерку Кетрин и сина Вилијама. У Herbertorum Prosapia, рукописној компилацији историје породице Херберт из седамнаестог века (која се чува у библиотеци у Кардифу), сер Томас Херберт – рођак грофа од Пемброка – забележио је очинство Вилијама Херберта над двоје деце Рота.[8]
Наводна веза Мери Врот са Вилијамом Хербертом и њеном децом рођеном из те заједнице помиње се у њеном делу, he Countess of Montgomery’s Urania. Тврди се и да је Вилијам Херберт био миљеник краљице Ане и да је она разлог што је 1615. добио место краљевог лорда коморника. У Уранији, Рот се више пута враћа референци на моћну и љубоморну краљицу која протерује свог слабијег ривала са двора да би добила свог љубавника, што је довело до тога да многи критичари поверују у поменуту напетост између краљице Ане и Гнева око љубави према Херберту.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/The_Countesse_of_Mountgomeries_Urania_%281621%29_title_page.jpg/220px-The_Countesse_of_Mountgomeries_Urania_%281621%29_title_page.jpg)
Објављивање књиге 1621. било је суццес де сцандале, јер се на њу широко (и са неким оправдањем) гледало као на роман који говори о стварним догађајима благо замаскираним елементима фикције (roman à clef). Дифузна радња је осмишљена око односа између Памфилије и њеног лутајућег љубавника Амфиланта, а већина критичара сматра да садржи значајне аутобиографске елементе. Иако је Рот тврдила да никада није имала намеру да објави књигу, моћни племићи су је жестоко критиковали због приказивања њиховог приватног живота под валом фикције. Уранија је повучена из продаје до децембра 1621.[10] Два од ретких аутора који су вредновали ово дело били су Бен Џонсон и Едвард Дени . Џонсон, пријатељ и колега Мери Рот, похвалио је и Рот и њена дела у „Сонету племенитој дами, дами Мери Рот“. Џонсон тврди да је копирајући Ротова дела постао не само бољи песник, већ и бољи љубавник. Дени са друге стране даје веома негативну критику њеног дела; оптужио ју је за клевету у сатиричној песми, називајући је „хермафродитом“ и „чудовиштем“.[11] Док је Рот узвратила нападом на ДЕнија кроз сопствену песму, озлоглашеност ове епизоде је можда допринела њеном ниском профилу у последњим деценијама њеног живота. Постојала је и друга половина Ураније, која је први пут објављена 1999. године, чији се оригинални рукопис сада налази у библиотеци Њубери у Чикагу.[12] Према неким ауторима, Рот никада није припремила други део дела за стварно објављивање, а наратив садржи много недосљедности и донекле га је тешко читати.[13]
Након проблема око издавања Ураније Рот је напустила двор краља Џејмса и касније га је напустио Вилијам Херберт. Мало се зна о Ротовим каснијим годинама, али је познато да је наставила да се суочава са великим финансијским потешкоћама до краја свог живота. Рот је умро 1651. или 1653. године.[11]
Пешачка стаза поред Лутон Хола названа је Путем лејди Мери.
У популарној култури
[уреди | уреди извор]Године 2019, историчарка књижевности са Харварда Ванеса Браганца идентификовала је копију Ксенофонтове Киропедије коју је пронашла на сајму ретких књига као књигу Лејди Мери Врот, на основу криптичне шифре монограма на корицама.[14] Слова шифре наводе имена „Памфилија“ и „Амфилант“, аутобиографске личности самих Рота и Херберта. До данас, Киропедија је једина сачувана књига из њене библиотеке, поред рукописа дела. Ово откриће је изазвало интересовање јавности за Ротову употребу шифри и њен раније мало познат статус прве енглеске списатељице.[15]
Дела
[уреди | уреди извор]- Love's Victory (c.1620)
- The Countess of Montgomery's Urania (1621) – прва обимнија романса у прози написана од стране Енглескиње.
- Pamphilia to Amphilanthus (1621) – други позната сонетска секвенца коју је написала Енглескиња. .
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Lady Mary Wroth, Biographical Introduction”.
- ^ Butler, John & Jokinen, Anniina. The Life of Lady Mary Wroth. 2006. http://www.luminarium.org/sevenlit/wroth/wrothbio.htm
- ^ Cavanaugh, Shelia T. Cherished Torment:The Emotional Geography of Lady Mary Wroth's Urania (Pittsburgh: Duquesne University Press, 2001).
- ^ Roberts, Josephine A. The Poems of Lady Mary Wroth (Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1983).
- ^ Miller, Naomi, J. Changing the Subject, Mary Wroth and Figurations of Gender in Early Modern England (Lexington: University Press of Kentucky, 1960).
- ^ Roberts,11
- ^ Roberts,10
- ^ Lamb, Mary Ellen. „Wroth, Lady Mary (1587–1651/1653)”. Oxford Dictionary of National Biography (online изд.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/30082. (Subscription or UK public library membership required.)
- ^ Nandini Das, Lady Mary Wroth – Biography, English.cam.ac/uk/wroth/biography.
- ^ Lamb, Mary Ellen. Gender and Authorship in the Sidney Circle. Madison: University of Wisconsin Press, 1990
- ^ а б Lamb, стр. 154
- ^ Mary Sidney Wroth, The Second Part of the Countess of Montgomery's Uraniaed, ed. by J. A. Roberts, S. Gossett, and J. Mueller (Tempe: Renaissance English Text Society in conjunction with Arizona Center for Medieval & Renaissance Studies, 1999).
- ^ Cavanaugh, стр. 30
- ^ Magazine, Smithsonian; Scheinman, V. M. Braganza,Ted. „The Secret Codes of Lady Wroth, the First Female English Novelist”. Smithsonian Magazine (на језику: енглески). Приступљено 2023-02-10.
- ^ Schuessler, Jennifer (2022-07-07). „Decoding the Defiance of Henry VIII's First Wife”. The New York Times (на језику: енглески). ISSN 0362-4331. Приступљено 2023-02-10.
Литература
[уреди | уреди извор]- Andrea, Bernadette, "Pamphilia's Cabinet: Gender Authorship and Empire in Lady Mary Wroth's Urania." English Literary History 68.2, 2001. [1]
- Bates, Catherine. "Astrophil and the Manic Wit of the Abject Male." SEL: Studies in English Literature 1500–1900. Houston: William Marsh Rice University, Vol. 41, Num. 1, Winter 2001, pp. 1–24. [2].
- Braganza, V.M., "“Many Ciphers, Although But One for Meaning”: Lady Mary Wroth’s Many-Sided Monogram." English Literary Renaissance 52.1 (2022): pp. 124-152. [3]
- Butler, John & Jokinen, Anniina. The Life of Lady Mary Wroth. 2006. [4]. 28 October 2008.
- Cañadas, Ivan. "Questioning Men's Love in Sir Philip Sidney’s Astrophil and Stella and Lady Mary Wroth's Pamphilia to Amphilanthus". Medieval and Early Modern English Studies [MEMESAK journal]. Vol 13, Num. 1, 2005. pp. 99–121.
- Cavanaugh, Shelia T. Cherished Torment: The Emotional Geography of Lady Mary Wroth's Urania. Pittsburgh: Duquesne University Press, 2001.
- Grosart, Alexander, The Complete Poems of Sir Philip Sidney. Oregon: University of Oregon, December 1995. https://web.archive.org/web/20081204005302/http://darkwing.uoregon.edu/~rbear/stella.html. Архивирано из оригинала 04. 12. 2008. г. Недостаје или је празан параметар
|title=
(помоћ) . - Hagerman, Anita. "'But Worth pretends': Discovering Jonsonian Masque in Lady Mary Wroth's Pamphilia to Amphilanthus." Early Modern Literary Studies 6.3 (January 2001): 4.1–17 [5].
- Lamb, Mary Ellen, 'Wroth, Lady Mary (1587-1651/1653)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004; online edn, Jan 2008. [6].
- Lamb, Mary Ellen. Gender and Authorship in the Sidney Circle. Madison: University of Wisconsin Press, 1990.
- Miller, Naomi, J. Changing the Subject. Mary Wroth and Figurations of Gender in Early Modern England. Lexington: The University Press of Kentucky, 1960.
- Miller, Naomi. "'Not much to be marked': Narrative of the Woman's Part in Lady Mary Wroth' Urania." . JSTOR 450457. Недостаје или је празан параметар
|title=
(помоћ). - Mullaney, Steven. "Strange Things, Gross Terms, Curious Customs: The Rehearsal of Cultures in the Late Renaissance," in Representing the English Renaissance, ed. Stephen Greenblatt (Berkeley: Univ. of California Press, 1988).
- Mullaney, Steven. The Place of Stage: License, Play and Power in Renaissance England. Chicago: University of Chicago Press, 1988.
- Nandini Das, Lady Mary Wroth-Biography. 2005. English.cam.ac/uk/wroth/biography. 30 October 2008.
- Roberts, Josephine A. The Poems of Lady Mary Wroth. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1983.
- Salzman, Paul. "Contemporary References in Wroth’s Urania" The Review of English Studies, New Series, Vol. 29, No. 114 (May 1978), pp. 178–18. . JSTOR 514603. Недостаје или је празан параметар
|title=
(помоћ). - Taylor, Sue "Lady Mary Wroth" Loughton, LDHS. 2005 ISBN 0-9542314-8-1
- Verzella, Massimo "Hid as worthless rite". Scrittura femminile nell’Inghilterra di re Giacomo: Elizabeth Cary e Mary Wroth, Roma, Aracne, 2007.
- Verzella, Massimo, "The Renaissance Englishwoman’s Entry into Print: Authorizing Strategies", The Atlantic Critical Review, III, 3 (July–September 2004), pp. 1–19;
- Waller, Gary. The Sidney Family Romance: Mary Wroth, William Herbert, and the early modern construction of gender. Detroit: Wayne State University Press, 1993.
- Wilson, Mona, Sir Philip Sidney. London: Duckworth, 1931.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- „Поезија Мери Рот: електронско издање”. Архивирано из оригинала 01. 04. 2023. г. – пројекат Пола Салцмана који је професор енглеске књижевности на Универзитету Ла Тробе.
- Лејди Мери Рот на сајту LibriVox (језик: енглески)
- РРуком писани рукопис[мртва веза] Pamphilia to Amphilanthus