Motena toleranca za glukozo
Motena toleranca za glukozo | |
---|---|
Sopomenke | prediabetes |
![]() | |
Beli šestkotniki označujejo molekule glukoze v krvi. Hiperglikemija (povišane ravni krvnega sladkorja) je edini izraženejši bolezenski znak motene tolerance za glukozo. | |
Specialnost | endokrinologija ![]() |
Simptomi | običajno brez simptomov[1] |
Zapleti | razvoj sladkorne bolezni; zapleti, povezani s sladkorno boleznijo |
Vzroki | dedni in okolijski[2] |
Zdravljenje | spremembe v življenjskem slogu (dieta, telesna dejavnost …)[3] |
Zdravila | v nekaterih primerih peroralni antidiabetiki[4] |
Motena toleranca za glukozo ali prediabetes je stanje, pri katerem so koncentracije krvne glukoze (krvnega sladkorja) na tešče ali pri oralnem glukoznem tolerančnem testu zvišane, vendar še ne kažejo na sladkorno bolezen.[5] Običajno ne povzroča nikakršnih simptomov, bolniki pa imajo sočasno pogosto tudi debelost (zlasti v predelu trebuha), dislipidemijo in povišan krvni tlak.[1] Motena toleranca za glukozo je pomemben dejavnik tveganja za razvoj sladkorne bolezni tipa 2. Brez ustreznih ukrepov do 70 % bolnikov kasneje v življenju razvije pravo sladkorno bolezen.[3] Poleg tega je motena toleranca za glukozo sama po sebi dejavnik tveganja za pojav zapletov, ki so sicer povezani s sladkorno boleznijo, kot so diabetična retinopatija, nevropatija, nefropatija in žilni zapleti.[6]
Diagnoza motenj krvnega sladkorja temelji na povišanih vrednostih krvnega sladkorja, v diagnostiki se uporabljajo določanje ravni krvnega sladkorja na tešče, oralni glukozni tolerančni test (OGTT) ter določanje glikiranega hemoglobina. Za postavitev diagnoze mejne tolerance za glukozo je potrebna ugotovitev povišanih vrednosti krvnega sladkorja z OGTT (vendar pod mejo za dignosticiranje sladkorne bolezni tipa 2).[7][8] Pri številnih bolnikih moteno toleranco za glukozo odkrijejo naključno, med rednimi zdravniškimi pregledi oziroma s presejalnimi pregledi.[9]
Pri obvladovanju motene tolerance za glukoze je najpomembnejši ukrep sprememba življenjskega sloga, ki zajema zdravo prehrano, zmanjšanje telesne mase in telesno dejavnost. Pri nekaterih bolnikih je potrebno zdravljenje z zdravili.[3] Gre za povratno bolezensko stanje, kar pomeni, da lahko ob ustreznih ukrepih izzveni.[6]
Znaki in simptomi
[uredi | uredi kodo]Osebe z moteno toleranco za glukozo običajno nimajo posebnih bolezenskih znakov ali simptomov, razen povišanih vrednosti krvnega slakorja.[10] Priporoča se, da so bolniki pozorni na znake, ki kažejo napredovanje stanja v že pravo sladkorno bolezen tipa 2, kot povečano občutenje žeje, pogostejše odvajanje seča, ter občutek utrujenosti.[11]
Vzroki
[uredi | uredi kodo]Na razvoj motene tolerance za glukozo vplivajo različni dejavniki. Pomembni so tako okolijski kot dedni vzroki. Motena toleranca za glukozo se izrazi, ko se procesi nadzora nad inzulinom in krvnim sladkorjem v telesu iztirijo oziroma ko nastopi tako imenovana neodzivnost na inzulin.[2] Dejavniki tveganja zajemajo družinsko obremenjenost s sladkorno boleznijo, starost, pri ženskah pa tudi nosečnostno sladkorno boleznijo v anamnezi in rojstvo otrok z veliko porodno težo.[12]
Čedalje večja pojavnost motene tolerance za glukozo in sladkorne bolezni kaže na vpletenost tudi okolijskih dejavnikov oziroma dejavnikov, povezanih z življenjskim slogom. Ni točno znano, katera živila bi lahko povečala tveganje; verjetno ima pri tem vpliv tudi genetsko ozadje.[13] Dejavnik tveganja za sladkorno bolezen tipa 2 ter tudi napredovanje motene tolerance za glukozo v sladkorno bolezen tipa 2 je pomanjkanje telesne dejavnosti.[12]
Patofiziologija
[uredi | uredi kodo]Normalno homeostazo glukoze v telesu nadzorujejo trije medsebojno povezani procesi, in sicer glukoneogeneza (tvorba glukoze v jetrih), privzem ter uporaba glukoze v obkrajnih tkivih in izločanje inzulina iz celic beta v trebušni slinavki. Prisotnost glukoze v krvnem obtoku stroži proizvodnjo in sproščanje inzulina iz celic beta trebušne slinavke. Glavna vloga inzulina je povečan transport glukoze iz krvnega obtoka do določenih celic v telesu, kot so celice skeletnih mišic, fibroblasti in maščobne celice. Pri osebah s hiperglikemijo gre bodisi za nezadostno sproščanje inzulina iz trebušne slinavke bodisi za moteno odzivnost tkiv na učinke inzulina, lahko pa sta prisotna oba mehanima. Posledično porastejo ravni glukoze v krvi.[14]
Diagnoza
[uredi | uredi kodo]Za diagnosticiranje motene tolerance za glukozo se lahko uporabijo trije različni testi za določanje krvnega sladkorja:[15]
- določitev koncentracije krvnega sladkorja na tešče:
- 110–125 mg/dL (6,1–6,9 mmol/L) – merilo Svetovne zdravstvene organizacije,
- 100–125 mg/dL (5,6–6,9 mmol/L) – merilo Ameriškega združenja za diabetes (ADA),
- oralni glukozni tolerančni test (OGTT) – določitev ravni krvnega sladkorja dve uri po peroralni obremenitvi z glukozo (zaužitju 75 gramov glukoze v raztopini); motena toleranca za glukozo se diagnosticira pri vrednostih krvnega sladkorja 140–199 mg/dL (7,8–11,0 mM),[15]
- glikirani hemoglobin (HbA1c): vrednosti 5,7–6,4 % oz. 38,9–46,4 mmol/mol.[15]
Višje vrednosti kažejo na prisotnost sladkorne bolezni.
Mejna bazalna glikemija in motena toleranca za glukozo
[uredi | uredi kodo]Mejna bazalna glikemija pomeni povečane koncentracije krvnega sladkorja na tešče, vendar še ne pomeni hkrati, da gre tudi za moteno toleranco za glukozo. Kadar je vrednost krvnega sladkorja na tešče 100–125 mg/dL (po merilih ADA), vendar rezultat OGTT ni povišan (< 140 mg/dL), gre za izolirano glikemijo na tešče (brez motene tolerance za glukozo).[16] Pri moteni toleranci za glukozo pokaže OGTT povišane vrednosti krvnega sladkorja dve uri po peroralni obremenitvi s 75 g glukoze v raztopini, ob tem pa so lahko vrednosti krvnega sladkorja na tešče celo normalne ali le blago povišane. [7][8]
Zdravljenje
[uredi | uredi kodo]Obstajajo dokazi, da je motena toleranca za glukozo povratno oziroma ozdravljivo bolezensko stanje.[17] Najpomembnejši ukrep je sprememba življenjskega sloga, pri preprečevanju napredovanja bolezni v pravo sladkorno bolezen pa lahko pomagajo tudi nekatera zdravila.[4][18] Znatno izboljšanje motene tolerance za glukozo in preprečitev nastanka sladkorne bolezni se lahko doseže z intenzivno izgubo telesne teže in vztrajnimi spremembami življenjskega sloga. V raziskavi The Diabetes Prevention Program (DPP, Program preprečevanja sladkorne bolezni)[19] so ugotovili 16-odstotno zmanjšanje tveganja za razvoj sladkorne bolezni pri izgubi posameznega kilograma telesne teže. Cilj je zmanjšanje telesne teže za 7 % ob upoštevanju diete z nizkim vnosom maščob in izvajanje telesne dejavnosti 150 minut tedensko. Ameriško združenje za sladkorno bolezen (The American Diabetes Association, ADA]] v svojih smernicah priporoča zmerno izgubo telesne teže (5–10 % izhodiščne telesne teže), telesno dejavnost zmerne intenzivnosti (30 minut dnevno) in prenehanje kajenja.[20]
Obstaja več prehranskih pristopov pri preprečevanju napredovanja motene tolerance za glukozo v sladkorno bolezen. Večina diet temelji na zmanjšanem vnosu sladkorja in maščob, ni pa dokončnih dokazov o tem, katera dieta je najučinkovitejša.[21]
Pri bolnikih z vidokim tveganjem je lahko potrebno zdravljenje z zdravili na recept. Zdravilsko zdravljenje lahko pride v poštev pri bolnikih, pri katerih ukrepi za spremembo življenjskega sloga niso bili uspešni oziroma niso rezultati niso trajni ter pri bolnikih, pri katerih je tveganje za razvoj sladkorne bolezni tipa 2 nasploh visoko.[22] Metformin[23] in akarboza sta zdravili, ki lahko pomagata preprečiti razvoj sladkorne bolezni in imata ugoden profil neželenih učinkov. Dokazana je tudi učinkovitost zdravil iz skupine tiazolidindionov, vendar pri njih obstajajo zadržki glede varnosti. Podatkov o učinkovitosti novejših zdravil, kot so agonisti receptorja GLP-1, zaviralci DPP4 ali meglitinidi, še ni na voljo.[24]
Sklici
[uredi | uredi kodo]- ↑ 1,0 1,1 American Diabetes Association (Januar 2017). »2. Classification and Diagnosis of Diabetes«. Diabetes Care. 40 (Suppl 1): S11–S24. doi:10.2337/dc17-S005. PMID 27979889.
- ↑ 2,0 2,1 Wilson ML (december 2017). »Prediabetes: Beyond the Borderline«. The Nursing Clinics of North America. 52 (4): 665–677. doi:10.1016/j.cnur.2017.07.011. PMID 29080583.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ 3,0 3,1 3,2 Alvarez S, Coffey R, Algotar AM. Prediabetes. [Posodobitev: 18. 7. 2022]. V: StatPearls [splet]. Treasure Island (FL): StatPearls Publishing; 2023 Jan-.
- ↑ 4,0 4,1 Rao SS, Disraeli P, McGregor T (april 2004). »Impaired glucose tolerance and impaired fasting glucose«. American Family Physician. 69 (8): 1961–1968. PMID 15117017. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 24. julija 2008. Pridobljeno 13. aprila 2023.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ https://www.termania.net/slovarji/slovenski-medicinski-slovar/5541803/toleranca?query=Toleranca&SearchIn=All, Slovenski medicinski e-slovar, vpogled: 10. 4. 2023.
- ↑ 6,0 6,1 Hostalek, U. Global epidemiology of prediabetes - present and future perspectives. Clin Diabetes Endocrinol 5, 5 (2019). https://doi.org/10.1186/s40842-019-0080-0
- ↑ 7,0 7,1 Svetovna zdravstvena organizacija. »Definition, diagnosis and classification of diabetes mellitus and its complications: Report of a WHO Consultation. Part 1. Diagnosis and classification of diabetes mellitus«. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 30. junija 2004. Pridobljeno 29. maja 2007.
- ↑ 8,0 8,1 American Diabetes Association (Januar 2005). »Diagnosis and classification of diabetes mellitus«. Diabetes Care. 28 (Suppl 1): S37-42. doi:10.2337/diacare.28.suppl_1.s37. PMID 15618111.
- ↑ Bennasar-Veny M, Fresneda S, López-González A, Busquets-Cortés C, Aguiló A, Yañez AM (Maj 2020). »Lifestyle and Progression to Type 2 Diabetes in a Cohort of Workers with Prediabetes«. Nutrients. 12 (5): 1538. doi:10.3390/nu12051538. PMC 7284825. PMID 32466178.
- ↑ »Do you have prediabetes? Here are the signs«. American Medical Association. Pridobljeno 4. oktobra 2020.
- ↑ »Diabetes: 'Prediabetes'«. Mayo Clinic. Pridobljeno 27. januarja 2009.
- ↑ 12,0 12,1 Poltavskiy E, Kim DJ, Bang H (Avgust 2016). »Comparison of screening scores for diabetes and prediabetes«. Diabetes Research and Clinical Practice. 118: 146–153. doi:10.1016/j.diabres.2016.06.022. PMC 4972666. PMID 27371780.
- ↑ Dietrich S, Jacobs S, Zheng JS, Meidtner K, Schwingshackl L, Schulze MB (november 2019). »Gene-lifestyle interaction on risk of type 2 diabetes: A systematic review«. Obesity Reviews. 20 (11): 1557–1571. doi:10.1111/obr.12921. PMC 8650574. PMID 31478326.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Cotran; Kumar; Collins (1999). Robbins Pathologic Basis of Disease (Saunders Sixth izd.). str. 913–926.
- ↑ 15,0 15,1 15,2 American Diabetes Association (Januar 2019). »2. Classification and Diagnosis of Diabetes: Standards of Medical Care in Diabetes-2019«. Diabetes Care. 42 (Suppl 1): S13–S28. doi:10.2337/dc19-S002. PMID 30559228.
- ↑ David M. Nathan, Mayer B. Davidson, Ralph A. DeFronzo, Robert J. Heine, Robert R. Henry, Richard Pratley, Bernard Zinman; Impaired Fasting Glucose and Impaired Glucose Tolerance: Implications for care. Diabetes Care 1 March 2007; 30 (3): 753–759.
- ↑ Eldin WS, Emara M, Shoker A (april 2008). »Prediabetes: a must to recognise disease state«. International Journal of Clinical Practice. 62 (4): 642–648. doi:10.1111/j.1742-1241.2008.01705.x. PMID 18266711. S2CID 22360799.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Raina Elley C, Kenealy T (december 2008). »Lifestyle interventions reduced the long-term risk of diabetes in adults with impaired glucose tolerance«. Evidence-Based Medicine. 13 (6): 173. doi:10.1136/ebm.13.6.173. PMID 19043031. S2CID 26714233.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ »Diabetes Prevention Program (DPP)«. 31. avgust 2021.
- ↑ American Diabetes Association. »How to Prevent or Delay Diabetes«. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 22. avgusta 2009.
- ↑ Taubes G (27. december 2017). »Minimal carbs, lots of fat, incredible dieting results – but not enough science«. Pridobljeno 24. marca 2018.
- ↑ UptoDate: Prediction and prevention of type 2 diabetes mellitus; www.utdol.com/utd/content/topic.do?topicKey=diabetes.
- ↑ Lily M, Lilly M, Godwin M (april 2009). »Treating prediabetes with metformin: systematic review and meta-analysis«. Canadian Family Physician. 55 (4): 363–9. PMC 2669003. PMID 19366942.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ »American College of Endocrinology Consensus Statement on the diagnosis and management of pre-diabetes in the continuum of hyperglycemia – When do the risks of diabetes begin?« (PDF). American College of Endocrinology Task Force on Pre-Diabetes. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 17. junija 2009. Pridobljeno 24. julija 2008.