Antonio de Ulloa
Antonio de Ulloa | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [2][3][4][5] ![]() Sevilla, Regatul Sevillei(d), Spania ![]() |
Decedat | (79 de ani) ![]() Isla de León(d), Andaluzia, Spania ![]() |
Părinți | Bernardo de Ulloa[*] ![]() |
Frați și surori | Martín de Ulloa[*][6] ![]() |
Copii | Francisco Javier de Ulloa[*] ![]() |
Ocupație | naturalist scriitor militar astronom ![]() |
Limbi vorbite | Japón[*][7] ![]() |
Activitate | |
Domeniu | geodezie astronomie ![]() |
Organizații | Societatea Regală din Londra Academia Regală Suedeză de Științe Academia de Științe din Berlin Ordinul de Santiago[*] Academia Franceză de Științe[1] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Antonio de Ulloa y de la Torre-Giral (n. , Sevilla, Regatul Sevillei(d), Spania – d. , Isla de León(d), Andaluzia, Spania) a fost un general spaniol de marină, explorator, om de știință, autor, astronom, administrator colonial și primul guvernator spaniol al Louisianei. El a fost numit în această funcție în 1763, după ce Franța a cedat teritoriul Spaniei, ca urmare a înfrângerii sale de către Marea Britanie în Războiul de Șapte Ani. Stăpânirea sa a fost oprită de coloniștii creoli francezi din New Orleans, care l-au expulzat în 1768 din Louisiana de Vest.
Ulloa avea deja o reputație internațională în domeniul științei, fiind parte a misiunii geodezice franceze în actualul Ecuador. A prezentat un amplu raport al observațiilor și concluziilor sale despre călătoria din America de Sud, care a fost publicat în limba franceză (în 1848) și în limba engleză (în 1806) sub titlul A Voyage to South America. A fost membru al Societății Regale și membru străin al Academiei Regale de Științe din Suedia.
Viață
[modificare | modificare sursă]Ulloa s-a născut în Sevilla, Spania, tatăl său fiind economist. Ulloa a intrat în marină în 1733. În 1735, împreună cu colegul său spaniol Jorge Juan, a fost numit pentru a lua parte la misiunea geodezică franceză. Academia Franceză de Științe a trimis această expediție științifică în actualul Ecuador pentru a măsura gradul arcului meridian la ecuator.
Ulloa și Juan au lucrat în Ecuador între 1736 și 1744, timp în care au descoperit în zonă elementul platină. Ulloa a fost prima persoană care a prezentat o descriere științifică despre acest metal.[8] Din acest motiv Ulloa este uneori incorect creditat ca descoperitor al platinei.[9][10] În 1745 – după ce și-au încheiat activitatea științifică – Ulloa și Jorge Juan s-au pregătit să se întoarcă în Spania, acceptând să călătorească pe diferite nave, pentru a reduce la minimum riscul pierderii mostrelor și a importantelor registre.
Nava pe care Ulloa călătorea a fost capturată de britanici, ajungând prizonier în Anglia. În această țară, prin realizările sale științifice, Ulloa a dobândit prietenia oamenilor de știință și a devenit membru al Societății Regale din Londra. La scurt timp, prin influența președintelui acestei societăți, a fost eliberat și a putut să se întoarcă în Spania. A publicat o relatare despre popoarele și țările pe care le-a vizitat în timpul misiunii geodezice franceze (1748), care a fost tradusă în limba engleză și publicată sub titlul A Voyage to South America (1806).[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Antonio_Ulloa_y_de_la_Torre-Guiral.jpg/220px-Antonio_Ulloa_y_de_la_Torre-Guiral.jpg)
Ulloa a devenit un proeminent om de știință și a fost numit pentru a servi în diverse comisii științifice importante. Este creditat cu înființarea primului muzeu de istorie naturală, primul laborator metalurgic din Spania și a observatorului din Cadiz. În 1751, Ulloa a fost ales membru al Academiei Regale de Științe a Suediei.
În 1758 s-a întors în America de Sud ca guvernator al orașului Huancavelica din Peru și director general al minei de mercur din regiune. A deținut această funcție până în 1764.
După ce Franța a fost învinsă de către englezi în Războiul de șapte ani, acesta a cedat Spaniei teritoriile sale situate la vest de râul Mississippi. Ulloa a fost numit de coroana spaniolă pentru a servi drept prim guvernator spaniol al Louisiana de Vest și a ajuns la New Orleans – principalul port și oraș al provinciei – la 5 martie 1766. Coloniștii francezi au refuzat să recunoască guvernarea spaniolă și l-au expulzat pe Ulloa din Louisiana în urma Rebeliunii din Louisiana din 1768, o revoltă creolă . La 28 octombrie, când revoltele au izbucnit în New Orleans, guvernatorul și soția lui însărcinată au fost duși la o navă spaniolă.[12] Consiliul Superior a votat că guvernatorul pleacă în termen de trei zile. El a respectat condițiile, plecând la 1 noiembrie. Revolta a fost în cele din urmă zdrobită de forțele lui Alejandro O'Reilly în 1769, stabilind dominația spaniolă în colonie o dată pentru totdeauna.
Pentru restul vieții sale, Ulloa a servit ca ofițer naval. În 1779 a devenit locotenent general al forțelor navale. Ulloa a murit la Isla de Leon, Cádiz, în 1795.
Moștenire
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/20061001_-_Mitad_del_Mundo_%28busto_de_Antonio_de_Ulloa%29.jpg/200px-20061001_-_Mitad_del_Mundo_%28busto_de_Antonio_de_Ulloa%29.jpg)
Ca urmare a activității sale științifice din Peru, Ulloa a publicat Relación histórica del viaje á la América Meridional (Madrid, 1784), care conține o descriere completă, exactă și clară a celei mai mari părți a Americii de Sud din punct de vedere geografic, a locuitorilor săi și a istoriei naturale (a fost publicată în engleză în 1806).
De asemenea, a scris (în colaborare cu Jorge Juan) Noticias secretas de América, oferind informații valoroase despre ordinelele religioase timpurii din America spaniolă. Această lucrare a fost publicată de David Barry la Londra, în 1826.[13]
Ulloa este omonimul pentru termenul meteorologic haloul lui Ulloa[14] (cunoscută și ca haloul Bouger), un tip de curcubeu pe care un observator poate vedea rareori soarele prin ceață.[15][16]
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ https://www.academie-sciences.fr/fr/Liste-des-membres-depuis-la-creation-de-l-Academie-des-sciences/les-membres-du-passe-dont-le-nom-commence-par-u.html Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ a b Antonio de Ulloa, SNAC, accesat în
- ^ a b Antonio de Ulloa, Autoritatea BnF
- ^ a b Antonio de Ulloa, Gran Enciclopèdia Catalana
- ^ a b Antonio de Ulloa y de la Torre-Guiral, Diccionario biográfico español, accesat în
- ^ https://books.google.com.ar/books?id=Y2W4_2VdPVEC&lpg=PP1&pg=PA455#v=onepage&q&f=false Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ Larrie D. Ferreiro (). Measure of the Earth: The Enlightenment Expedition That Reshaped Our World. Basic Books. p. 265. ISBN 978-0-465-02345-5.
- ^ Yanes, Javier (). „Antonio de Ulloa: the Discoverer of Platinum?”. Knowledge Window. OpenMind. Accesat în .
- ^ Aristizábal-Fúquene, Andrea (). „El platino: contribuciones sociohistóricas y cientifícas desde el siglo xviii. Parte I” [Platinum: Scientific and Socio-historic Contributions from the 18th Century]. Educación Química (în spaniolă). 26 (2): 146–151. doi:10.1016/j.eq.2015.04.009. ISSN 0187-893X.
- ^ Antonio de Ulloa, John Adams translator (1806, edition 4) A Voyage to South America Arhivat în , la Wayback Machine., Biodiversity Heritage Library
- ^ Whitaker, Arthur P. (mai 1935). „Antonio de Ulloa”. Hispanic American Historical Review. 15 (2): 155–194. doi:10.2307/2506293. JSTOR 2506293.
- ^ Antonio Ulloa and Jorge Juan (1826 edition) Noticias Secretas de America, HathiTrust
- ^ Paul Murdin (). Full Meridian of Glory: Perilous Adventures in the Competition to Measure the Earth. Springer Science & Business Media. p. 67. ISBN 978-0-387-75534-2.
- ^ Fred Schaaf (). Wonders of the Sky: Observing Rainbows, Comets, Eclipses, the Stars, and Other Phenomena. Courier Corporation. p. 44. ISBN 978-0-486-24402-0.
- ^ Tricker, R.A.R.. An Introduction to Meteorological Optics. 1970. pp. 192–193