Final girl
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/SigourneyWeaverDec09.jpg/250px-SigourneyWeaverDec09.jpg)
Final girl er et uttrykk i skrekkfilmer og spesielt slasher-filmer. Uttrykket henviser til den siste overlevende jenta i en skrekkfilm. Hun må konfrontere morderen og blir den eneste som kan fortelle historien. Filmforskeren Carol J. Clover innførte uttrykket i 1992 i boken Men, Women, and Chain Saws: Gender in the Modern Horror Film.[1][2] Clover mente at kinogjengeren begynte å se filmen i morderens sko, men så byttet side i løpet av filmen for å holde med «final girl».
Heltene i skrekkfilmer blir ofte drept én etter én for å øke spenningen, og filmene kulminerer i at den siste overlevende, ofte en kvinne, enten dreper morderen eller flykter. Ifølge Clover deler «final girl»-jentene like egenskaper. Hun er gjerne en jomfru, unngår å begå forbrytelser og har et navn som kan passe til begge kjønn (som for eksempel Avery, Chris eller Sidney). «Final girl» setter fart på handlingen og viser intelligens, nysgjerrighet og årvåkenhet i løpet av filmen.
En av de første final girls var Jess Bradford (Olivia Hussey) i grøsseren Det er morderen som ringer fra 1974.[3] En av de mest kjente final girls er Ellen Ripley (Sigourney Weaver) fra Alien-serien, og spesielt første film Alien – den 8. passasjeren (1979).[4]
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ Totaro 2002.
- ^ Clover 1992, s. 260.
- ^ Piepenburg, Erik (22. oktober 2015). «In Horror Films, the ‘Final Girl’ Is a Survivor to the Core». The New York Times. Besøkt 11. september 2016.
- ^ Rogers 2002, s. 118, 120.
Litteratur
[rediger | rediger kilde]- Clover, Carol J. (1992). Men, Women and Chain Saws: Gender in the Modern Horror Film. Princeton, N.J.: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-04802-4.
- Rogers, Nicholas (2002). Halloween: From Pagan Ritual to Party Night. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0195168969.
- Totaro, Donato (31. januar 2002). «The Final Girl: A Few Thoughts on Feminism and Horror». OffScreen. Besøkt 11. september 2016.