Kontinentinė teisė
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Map_of_the_Legal_systems_of_the_world_%28en%29.png/300px-Map_of_the_Legal_systems_of_the_world_%28en%29.png)
Kontinentinė teisė (romanų – germanų teisė, Romanų – germanų civilinės teisės tradicija, angl. Civil Law) – kontinentinėje Europoje susiformavusi bei taip pat kituose kontinentuose išplitusi teisės šeima (teisinė sistema). Atsiradimui įtakos turėjo romėnų teisė (teisės recepcija).
Nepaisant didelės JAV teisės (common law) įtakos, kontinentinė arba romanų-germanų teisė galioja visoje Lotynų Amerikoje, iki tam tikro lygio – Škotijoje bei prancūzų teisės paveiktoje JAV valstijoje Luizianoje, Kanados Kvebeko provincijoje, didelėse Artimųjų ir Tolimųjų Rytų teritorijose, taip pat Afrikoje. Didelė kontinentinės teisės įtaka yra angliškai nekalbančiose valstybėse; kai kur – mišri (bendroji ir kontinentinė) teisė.
Pagrindinis teisės šaltinis – įstatymas, didelis teisėkūros institucijų (parlamentų) vaidmuo, priimant, keičiant teisės normas. Teismai – tik teisės taikymo, o ne ir teisėkūros subjektai, kaip yra Bendrosios teisės valstybėse. Būdingas inkvizicinis teismo procesas. Teismų sprendimai (precedentai) nelaikomi (savarankišku) teisės šaltiniu, o daugiau pagalbine teisės normų taikymo priemone.
Pogrupiai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Kontinentinės teisės pogrupiai:
- Germaniškoji teisė (Vokietija, Austrija, Šveicarija, Liuksemburgas; anksčiau ir Prūsija)
- Romaniškoji teisė (Prancūzija, Italija, Ispanija, Portugalija)
- Šiaurės šalių teisė (Skandinavija – Švedija, Danija, Suomija).