Teheráni konferencia
![]() |
Ez a szócikk vagy szakasz lektorálásra, tartalmi javításokra szorul. |
Ezt a szócikket némileg át kellene dolgozni a wiki jelölőnyelv szabályainak figyelembevételével, hogy megfeleljen a Wikipédia alapvető stilisztikai és formai követelményeinek. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cf/Teheran_conference-1943.jpg/300px-Teheran_conference-1943.jpg)
A teheráni konferencia a második világháború idején a szövetségesek három fő vezetőjének – Winston Churchill (Nagy-Britannia), Franklin D. Roosevelt (USA) és Joszif Visszarionovics Sztálin (Szovjetunió) – legelső csúcstalálkozója 1943-ban Teheránban, Iránban.
Előzmények
[szerkesztés]1943. október 30-án Moszkvában volt a külügyminiszterek találkozója (SZU: Molotov, USA: Hull, Nagy-Britannia: Eden és Kína).
Moszkvai nyilatkozat:
- általános nemzetközi szervezet
- béke és nemzetközi biztonság
- minden békeszerető állam szuverén egyenlősége
- Ausztria tekintetében: a bekebelezés semmis, egy szabad és független Ausztria megalapítása
A teheráni értekezlet
[szerkesztés]A német felső vezetés a kurszki vereség és Olaszország kilépése után tisztában volt azzal, hogy elvesztette a háborút. Most már az időnyerés volt a legfőbb cél: Hitlert és munkatársait az a remény éltette, hogy közben a szövetségeseket kijátszhatja egymás ellen.
Ezt a reményt foszlatta szét az 1943. november 28. és december 1. között megtartott teheráni értekezlet, ahol Sztálin, Roosevelt és Churchill először találkoztak személyesen hármasban. Megállapodtak, hogy:
- A háborút a nácizmus teljes szétzúzásáig folytatják, nem kötnek különbékét.
- 1944-ben Nyugat-Európában hoznak létre egy második frontot. Ez egyúttal politikai döntés is volt, melynek következménye: a Balkán és Magyarország a szovjetek hadműveleti körébe fog tartozni.
- Meghatározzák Lengyelország új határait.
- Elhatározzák a háborús bűnösök felelősségre vonását (a későbbi nürnbergi per).
- A jugoszláv partizánok támogatása mellett döntenek.
A helyszín megválasztásának szempontjai között szerepelt, hogy a Szovjetunió nem rendelkezett olyan repülőgéppel, amellyel a Német Birodalom által ellenőrzött légtérben biztonságosan tudtak volna közlekedni.