Lisa Batiashvili
Lisa Batiashvili | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1979. március 7. (45 éves) Tbiliszi[1][2] |
Házastársa | François Leleux |
Iskolái | Hochschule für Musik und Theater Hamburg |
Pályafutás | |
Műfajok | komolyzene |
Hangszer | hegedű |
Díjak |
|
Tevékenység |
|
Kiadók | Sony Classical |
Lisa Batiashvili weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Lisa Batiashvili témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Lisa Batiashvili (Tbiliszi, 1979. március 7. – ) grúz születésű német hegedűművész.
Élete, munkássága
[szerkesztés]Lisa (Elisabeth[3]) Batiashvili 1979-ben született Tbilisziben, szovjet Grúziában. Minkét szülője zenész, apja, Tamas Batiashvili hegedűművész, anyja, Marika Lortkipanidze zongorista, zongoratanár.[4] Már hároméves kora előtt játszott egy miniatűr hegedűn, apja tanította, azután zongorázni is tanult. Nyolcéves korától egy tehetséges gyerekeknek szóló tbiliszi zeneiskolába járt.[3] 1989-ben különdíjat nyert az odesszai Központi Zeneiskola Összszervezeti Versenyén (különleges engedéllyel, mert 12 év alatti gyermekek nem is vehettek volna részt). Két hónappal később korcsoportjában megnyerte a vilniusi Nemzetközi Balys Dvarionas Versenyt.[4] 1991-ben Grúziából Hamburgba emigrált szüleivel.[5] Itt 14 éves koráig a helyi Musikhochschulében tanult Mark Lubockijnál. 1993-ban a család Münchenbe költözött, és hat évig az itteni Musikhochschulében, Ana Chumachencónál tanult.[3][4]
Az 1995-ös Nemzetközi Jean Sibelius Hegedűversenyen, 16 évesen, a verseny valaha volt legfiatalabb résztvevőjeként második díjas lett, ezzel elérte az áttörést, a nemzetközi figyelmet. 1999 és 2001 között a BBC New Generation Artist tagja volt, és 2000-ben debütált a BBC Proms-on is. A következő években karrierjét nagy koncertsikerek jelezték Európa-szerte és az Egyesült Államokban.[6][3]
Rendszeresen fellép olyan zenekarokkal, mint például a Berlini Filharmonikus Zenekar, a Londoni Szimfonikus Zenekar, a Bécsi Filharmonikusok, a New York-i Filharmonikusok, a Philadelphia Zenekar, a Concertgebouw Zenekara, a Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks, a Staatskapelle Dresden, a Staatskapelle Berlin, a zürichi Tonhalle Zenekar, a Cseh Filharmonikusok, az Orchestra dell’Accademia Nazionale di Santa Cecilia, a Bostoni Szimfonikus Zenekar, a Chicagói Szimfonikus Zenekar, az Európai Kamarazenekar.[6][7] Emellett a kamarazenét is szívesen műveli, mind duókban, mind nagyobb formációkban. Fellépett a másik grúz sztárral, Hatja Buniatisvilivel és fiatalkori példaképével, Anne-Sophie Mutterrel is.[3]
Több lemezkiadónak is készített felvételeket (Ondine, EMI, Sony, Deutsche Grammophon). 2001-es CD-je, egyik első felvétele sikeres feltűnést keltett, amelyen Olli Mustonen Hármasversenyét játszotta Jaakko Kuusisto és Pekka Kuusisto hegedűművészek társaságában. 2007-ben lemezszerződést írt alá a Sonyval, Sibelius, Linberg és Beethoven műveit játszotta lemezre. Különlegességnek számít a grúz zeneszerző, Szulhan Cincadze bemutatása. A grúz műveket a hangversenyein is műsorra vette, például 2008-ban Londonban mutatta be Gija Kancselia Broken chant című kettősversenyét hegedűre, oboára és zenekarra, az oboista François Leleux, a férje volt.[3] 2010 óta a Deutsche Grammophonnál készíti felvételeit. Első DG-s felvétele Echoes of Time címmel jelent meg, amiért 2011-ben Echo Klassik-díjat kapott. Érdekesség, hogy Visions of Prokofiev című lemeze, amelyen az orosz zeneszerző két hegedűversenyét és három népszerű részletet mutatott be. Utóbbiakat édesapja, Tamas Batiashvili új feldolgozásában rögzítette. Ez a felvétel Opus Klassik-díjat nyert.[7]
A kritikusok dicsérik virtuozitását, érzékenységét, természetes eleganciáját és karizmatikus erejét. A The Times „teljes zenészként” jellemezte.[4][7] Számos díjat nyert: a MIDEM Klasszikus díjat, a Choc de l’année-t, az Accademia Musicale Chigiana nemzetközi díját, a Schleswig-Holstein-i Zenei Fesztivál Leonard Bernstein-díját, 2006-ban a bonni Beethoven Fesztivál Beethoven-gyűrűjét. 2015-ben elnyerte a Musical America év hangszeres művésze címét, 2017-ben a Gramophone zenei magazin az év művészének választotta, 2018-ban pedig a Sibelius Akadémia (Helsinki Művészeti Egyetem) díszdoktorává választotta.[6]
2021-ben megalakította a nonprofit Lisa Batiashvili Alapítványt, amely a fiatal, tehetséges grúz zenészek támogatását tűzte ki céljául.[6] Rendszeresen hazalátogat szülőhazájába, ahol több koncertet ad.[5]
Batiashvili egy 1739-es Guarneri „del Gesù” hegedűn játszik, amit egy magángyűjtő kölcsönöz számára. Férje François Leleux francia oboista, Münchenben élnek két gyermekükkel.[5][7][4]
Felvételei
[szerkesztés]Válogatás az AllMusic és a Discogs nyilvántartása alapján.[8][9]
Megjelenés | Tartalom | Közreműködők | Kiadó |
---|---|---|---|
2000 | Felix Mendelssohn Bartholdy: Violinkonzert e-moll, Richard Strauss: Ein Heldenleben | Symphonie-Orchester des Bayerischen Rundfunks, Lorin Maazel | Bayerischer Rundfunk, Audi |
2001 | Olli Mustonen: Triple Concerto, Nonet for strings Nos. 1 & 2, Petite Suite | Tapiola Sinfonietta, Olli Mustonen, Jaakko Kuusisto, Pekka Kuusisto, Martti Rousi | Ondine |
2001 | Brahms, Bach, Schubert: Works for Violin and Piano | Milana Chernyavska | EMI |
2002 | Brahms: Double Concerto; Beethoven: Piano Concerto No. 3 ... | BBC Philharmonic, Alban Gerhardt, Ashley Wass, Yan Pascal Tortellier, Vaszilij Szinajszkij | BBC |
2007 | Sibelius, Lindberg: Violin Concertos | Finnish Radio Symphonx Orchestra, Sakami Oramo] | Sony Classical |
2008 | Beethoven: Violin Concerto, Sulkhan Tsintsadze: Miniatures | Deutsche Kammerphilharmonie Bremen, Georgian Chamber Orchestra | Sony Classical |
2010 | Echoes of Time (Sosztakovics, Giya Kancheli, Pärt, Rachmaninov | Symphinieorcester des Bayerischen Rundfunk, Esa-Pekka Salonen | Deutsche Grammophon |
2012 | Johannes Brahms: Concerto for Violin, Clara Schumann: Three Romances | Alice Sara Ott, Staatskapelle Dresden, Christian Thielemann | Deutsche Grammophon |
2014 | Bach (Johann Sebastian Bach, Carl Philipp Emanuel Bach) | Kammerorchester des Symphinieorcester des Bayerischen Rundfunk | Deutsche Grammophon |
2016 | Tchaikovsky, Sibelius: Violin Concertos | Staatskapelle Berlin, Daniel Barenboim | Deutsche Grammophon |
2018 | Visions of Prokofiev | Chamber Orchestra of Europe, Yannick Nézet-Séguin | Deutsche Grammophon |
2020 | City Lights (Charlie Chaplin, Johann Sebastian Bach, Michel Legrand, Johann Strauss ...) | Berlin Radio Symphony Orchestra, Georgian Philharmonic Orchestra, Nikoloz Rachveli | Deutsche Grammophon |
2022 | Secret Love Letters (César Franck, Karol Szymanowski, Ernest Chausson, Claude Debussy) | Philadelphia Orchestra, Yannick Nézet-Séguin | Deutsche Grammophon |
Jegyzetek
[szerkesztés]Források
[szerkesztés]- ↑ Cummings: Robert Cummings: Lisa Batiashvili Biography by Robert Cummings: Biography. allmusic.com. (angolul) AllMusic (2022) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)
- ↑ ABC: Explore the life and iconic recordings of Lisa Batiashvili. abc.net.au. (angolul) ABC Classic (2021. március 30.) (Hozzáférés: 2022. szeptember 16.)
- ↑ Fischer-Zernin: Verena Fischer-Zernin: „Ich fühle mich verantwortlich für Georgien“. welt.de. Welt (2014. szeptember 9.) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)
- ↑ HP: Lisa Batiashvili: Violin. harrisonparrott.com. (angolul) Harrison Parrott (2022) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)
- ↑ DG: Lisa Batiashvili: Biography. deutschegrammophon.com. (angolul) Deutsche Grammophon (2022) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)
- ↑ Allmusic: Lisa Batiashvili: Album Discography. allmusic.com. (angolul) AllMusic (2022) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)
- ↑ Discogs: Lisa Batiashvili: Albums. discogs.com. (angolul) Discogs (2022) (Hozzáférés: 2022. szeptember 15.)