Kezdő hosszúsági kör
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Prime_meridian_%28Greenwich%29_%28HU%29.png/260px-Prime_meridian_%28Greenwich%29_%28HU%29.png)
A kezdő hosszúsági kör (nevezik kezdődélkörnek, kezdőmeridiánnak, nullmeridiánnak is) az égitestek földrajzi koordinátáinak az észak-dél irányú, saroktól sarokig terjedő hosszúsági fokbeosztásának kezdő délköre,[1] melynek értéke 0°. A kezdő hosszúsági kör a vele szemben lévő 180°-os hosszúsági körrel együtt egy főkört alkot, keleti és nyugati félgömbre osztva az égitestet.
A kezdő hosszúsági kör – ellentétben az egyenlítővel, amelyet az égitest forgástengelye határoz meg – egy önkényesen megválasztott ponton halad át. Helyét a Földünkre vonatkozóan a történelem folyamán különféle egyezmények határozták meg, régiókként eltérően. A 20. században általánossá vált a greenwichi délkör használata, amelyet 1884-ben a washingtoni Nemzetközi Meridián Konferencia rögzített.
Hazánkban gyakran nevezik kezdőmeridiánnak („gellérthegyi kezdőmeridián”) a gellérthegyi felsőrendű háromszögelési ponton áthaladó hosszúsági kört is, amely a magyar geodézia és térképészet számára szolgált kiindulópontul a különféle geodéziai koordináta-rendszerek megalkotásához.[2]
Története
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/PtolemyWorldMap.jpg/220px-PtolemyWorldMap.jpg)
A legrégibb ókori térképen Dikaiarkhosz (i. e. 4. század közepe – i. e. 285 körül) az általa ismert világot egy, az egyenlítővel párhuzamos vízszintes vonallal és egy arra merőleges meridiánnal osztotta négyfelé. E kezdetleges hálózat origója Rodosz városa volt. A földrajzi hosszúság fogalmát a görög Eratoszthenész Pentatlosz (i. e. 276 – i. e. 194) használta először Alexandriában, illetve Hipparkhosz (i. e. 160 körül – i. e. 125 körül) Rodoszon. Az ókori utazó és földrajzi író, Sztrabón (i. e. 64/63 – i. sz. 24) ugyancsak Rodosz szigetét vette kiindulópontnak.
Ptolemaiosz (90 körül – 168 körül) volt az, aki először használt sűrű meridián ábrázolást a Geográfia című művében rajzolt világtérképen. Ő viszont az Atlanti-óceánban található Szerencsés-szigeteket (Insulae Fortunatae) tette meg kezdő meridiánnak, amelyet ma a Kanári-szigetekkel (ny. h. 13° és 18° között) azonosítanak, noha a térképen ábrázolt szigetek rajzolata inkább a Zöld-foki-szigetekre (ny. h. 22° és 25° között) hasonlítanak. Lényegében praktikus okokból választotta az Afrika nyugati csúcsától (ny. h. 17,5°) még nyugatabbra eső helyet: így nem kellett negatív számokat használnia. A kezdő hosszúsági kör az angliai Winchester városától 18° 40’-re nyugatra volt, azaz a greenwich fokbeosztás szerint ny. h. 20°-ra.[3] Abban az időben a hosszúsági értékeket a különböző országokban egymás után bekövetkezett holdfogyatkozások időpontjaiból számolták ki.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Atlas_Cosmographicae_%28Mercator%29_033.jpg/220px-Atlas_Cosmographicae_%28Mercator%29_033.jpg)
Ptolemaiosz Geográfia című értekezése 1477-ben Bolognában jelent meg nyomtatásban térképekkel együtt, melyet a 16. század során több más kiadás is követett. Ugyanakkor feltételezték, hogy létezik egy „természetes” kezdő hosszúsági kör is. 1493-ban Kolumbusz Kristóf jelentette, hogy valahol az Atlanti-óceán közepén az iránytű a földrajzi Északi-sarkra mutatott, azaz a mágneses elhajlás nulla volt. Ezt a tényt használták fel egy évvel később a tordesillasi szerződés megkötésekor, amely az újonnan felfedezett földeket illetően rendezte a területi vitákat Spanyolország és Portugália között. A Tordesillas-vonalat végül is a Zöld-foki-szigetektől 370 mérföldre (tengeri leuga, 3 tengeri mérföld) nyugatra húzták meg; ez látható Diogo Ribeiro 1529-es térképén. Christopher Saxton (kb.1540 – kb.1610) ugyanezen okokból még 1594-ben is az Azori-szigetekhez tartozó São Miguel szigetet (ny. h. 25,5°) vette alapul, noha akkorra már a mágneses elhajlás nulla vonala nem esett egybe a hosszúsági körrel.[4]
A késő középkorban a Magyar Királyság területén két kijelölt kezdő délkör is használatban volt. Több mint 200 évig (1464-1667) használták vonatkoztatási hosszúsági vonalként a váradi várban, Vitéz János által építtetett csillagvizsgálón áthaladó délkört. Georg Peuerbach és Regiomontanus itt készült táblázatait („Tabula Varadiensis”) a nagy földrajzi felfedezések során is felhasználták navigációs célokra.[5] Mátyás király tiszteletére Regiomontanus a királyi palotán áthaladó délkört tekintette elsőnek. Ez volt a budai kezdő hosszúsági kör, melyet Regiomontanus belevésetett a Bécsben készíttetett asztrolábiumába, és melyet Mátyás többi asztrológusa is (Marcin Bylica z Ilkusza, Galeotto Marzio, Johannes Tolhoff, Erdélyi Miklós) alapként vett figyelembe számításaik során. Stellarium című könyvének átadásakor Tolhoff külön figyelmeztette a királyt, hogy számításai a budai délkörre vonatkoznak. 1495-ben Johannes Muntz német orvos ugyancsak ezt vette számítási alapul érvágó és purgáló naptárjához.[6] Mátyás halála után a délkört többé nem használták.[7]
1541-ben Gerardus Mercator elkészítette híres negyvenegy centiméteres világatlaszát, melyen a kezdő hosszúsági kört a Kanári-szigetek egyikén, Fuerteventurán helyezte el (ny. h. 14° 01’). Későbbi térképein viszont a mágneses elhajlás vonalára figyelemmel ő is az Azori-szigeteket vette alapul. Attól kezdve azonban, hogy Abraham Ortelius 1570-ben elkészítette az első modern atlaszt, más szigetek, például a Zöld-foki-szigetek lettek használatosak. Ezen az atlaszán Ortelius a délköröknek nem a ma használatos keleti, illetve nyugati 180°-os felosztását alkalmazta, hanem a számozást keleti irányban 1°-től 360°-ig végezte. Ezt a gyakorlatot követték a 18. századi felfedezők is.[8]
XIII. Lajos főminisztere, Richelieu bíboros javaslatára 1634-től egy elvileg nemzetektől független, semleges ponttól, a Kanári-szigetek legnyugatibb tagjától, a Párizstól 19° 55’ 3’’-re nyugatra fekvő Ferróról mérték a földrajzi hosszúságot, ezáltal az „Óvilág” (Afroeurázsia) minden pontja keleti hosszúságra esett. Sajnos, Guillaume Delisle (1675–1726), földrajztudós úgy döntött, hogy ezt az értéket 20°-ra kerekíti, ezáltal a ferrói meridián fiktívvé, a francia főváros obszervatóriumától visszavetített, burkolt párizsi kezdődélkörré vált.[9][10]
A 18. század elején nagy erőfeszítéseket tettek a földrajzi hosszúság tengeren történő meghatározásának pontossá tételére. Ennek eredményeképpen John Harrison kifejlesztette a tengerészeti kronométert, pontosabbakká váltak a csillagtérképek, különösen John Flamsteed angol királyi csillagász 1680 és 1719 között végzett munkájának, majd utódja, Edmond Halley által történt széles körű terjesztésüknek köszönhetően. Mindez lehetővé tette, hogy a Thomas Godfrey és John Hadley által kifejlesztett oktáns segítségével a hajózók eredményesebben használhassák a holdtávolságmérés módszerét, s ezzel a hosszúsági fok pontosabb megállapítását.[11] 1765 és 1811 között Nevil Maskelyne 49 alkalommal jelentette meg a greenwichi Királyi Obszervatórium délkörén alapuló Hajózási Évkönyvet (The Nautical Almanac). Maskelyne táblázatai nem csak a holdtávolságmérés módszerét tették használhatóbbá, de egyfajta referenciaponttá tették a greenwichi délkört, olyannyira, hogy miközben a franciák saját csillagászati évkönyveikben (Connaissance des Temps) a párizsi kezdő hosszúsági kört vették alapul, az angol Hajózási Évkönyv fordításaiban megtartották Maskelyne Greenwichen alapuló számításait.[12]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/33/Szombathely_%E2%80%93_34-47_%28detail%29.jpg/220px-Szombathely_%E2%80%93_34-47_%28detail%29.jpg)
A ferrói kezdődélkör használata sem volt általános, így például néhány francia térképen a párizsi kezdés szerepelt, a német térképeken 1850-ig Berlinen át húzódott a kezdő hosszúság kör, míg az oroszok Pulkovót (Szentpétervár, Pulkovo csillagvizsgáló) részesítették előnyben. Nagy Károly például az 1840-ben elkészített magyar mintaföldgömbjén a Budai Csillagvizsgálón áthaladó délkört vette kezdő hosszúsági körnek.[13] Az Osztrák–Magyar Monarchia 1890-ig tengerészeti térképein a greenwichi, míg szárazföldi térképein a ferrói kezdőmeridiánt alkalmazta.
1884-ben a Washingtonban megrendezett Nemzetközi Meridián Konferencián hosszas politikai alkudozások végén a részt vevő 25 országból 22 elfogadta, hogy kezdő hosszúsági körként a greenwichi délkört használja. A tanácskozáson az Azori-szigetekre, illetve a Bering-szorosra javaslatot tett Franciaország kitartott egy semleges, kontinenseket nem metsző vonal kijelölése mellett, de végül is a szavazáson „tartózkodott”, és csak 1911-ben tért át. Az átállás a többi részes államban sem azonnal történt meg, a ferrói kezdődélkör gyakorlatilag még évtizedekig használatban maradt kontinensünk számos államában, hatását pedig több későbbi térképi koordináta-rendszer őrzi.[9]
A Föld
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Canters_Polyconic_Map.png/220px-Canters_Polyconic_Map.png)
A Földet illetően a térképészet általánosan elfogadott szabványként a greenwichi délkört használja kezdő hosszúsági körként. Az 1884-ben 22 ország által elfogadott határozat a 20. század során általánosan elfogadott lett minden országban.
A műholdas rendszerek működtetésével napjainkra egyre elterjedtebb a Nemzetközi Földforgás és Vonatkoztatási Rendszerek Szolgálat [14] által 1999-ben rögzített kezdő hosszúsági kör, az IERS vonatkoztatási meridián [15] más néven nemzetközi vonatkoztatási meridián (IRM) használata, amely George Biddell Airy 1851-ben kijelölt greenwichi délkörétől 5,31 szögmásodperccel, azaz 102,5 méterrel (336,3 láb) keletre található. Ezt a kezdő hosszúsági kört használja az USA védelmi minisztériuma által kifejlesztett és üzemeltetett Globális Helymeghatározó Rendszer, valamint a GPS-műholdak által sugárzott fedélzeti pályaadatok vonatkoztatási rendszere, a WGS84.[16] Az IRM használatát fogadta el 1983-ban a Nemzetközi Vízrajzi Szervezet (IHO) és 1989-ben a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) is.
A Föld kezdő hosszúsági körei
[szerkesztés]Helység GPS földrajzi hosszúság Neve Megjegyzés Bering-szoros ny. h. 168° 30′ A Bering-szorost, mint „semleges kezdő hosszúsági kör” lehetőségét Pierre Janssen vetette fel az 1984-es Nemzetközi Meridián Konferencián.[17]
Washington ny. h. 77° 03′ 56,07″ (1897) vagy
ny. h. 77° 04′ 02,24″ (NAD 27) [18] vagy
ny. h. 77° 04′ 01,16″ W (NAD 83) [19]USA Tengerészeti Obszervatóriumi délkör (új) Washington ny. h. 77° 02′ 48.0″,
ny. h. 77° 03′ 02,3″,
ny. h. 77° 03′ 06,119″ (NAD 27) vagy
ny. h. 77° 03′ 06,276″ (NAD 27) vagy
ny. h. 77° 03′ 05,194″ (NAD 83)USA Tengerészeti Obszervatóriumi délkör (régi) Washington ny. h. 77° 02′ 11,56258″ (NAD 83),
ny. h. 77° 02′ 11,55880″ (NAD 83),
ny. h. 77° 02′ 11,57375″ (NAD 83)Fehér Házi délkör A főváros „természetes” kezdő hosszúsági köre.[20] Washington ny. h. 77° 00′ 32,6″ (NAD 83) Capitoliumi délkör A főváros kijelölt kezdő hosszúsági köre.[21] Philadelphia ny. h. 75° 10′ 12″ Használatban 1749 és 1816 között, általában a londoni (greenwichi), Bradley-féle kezdődélkörrel párhuzamosan.[22] Rio de Janeiro ny. h. 43° 10′ 19″ Az 1909-ben készült Atlas do Brazil használta.[23] Azori-szigetek ny. h. ~ 25° 40′ 32″ A 16. és 17. században használták, majd mint semleges meridiánt javasolta a francia küldöttség az 1884-es Nemzetközi Meridián Konferencián.[17] Ferro,
Kanári-szigetekny. h. 18° 03′,
ny. h. 17° 39′ 46″ferrói kezdőmeridián Az ókorban Ptolemaiosz használta a Geográfiában, majd Richelieu bíboros javaslatára 1634-től általánosan elterjedt. Mivel azonban értékét 20°-ra kerekítették, rejtett párizsi kezdődélkörének számított. Helyét utólag Greenwich-től ny. h. 17° 39′ 46″-re mérték. Lisszabon ny. h. 9° 07′ 54,862″ Madrid ny. h. 3° 41′ 16,58″ Greenwich ny. h. 0° 00′ 05,3101″ greenwichi délkör Airy-féle kezdődélkör[24] Greenwich ny. h. 0° 00′ 05,33″ Ordnance Survey délkör James Bradley-féle kezdődélkör, melyet a brit királyi térképészeti hivatal (Ordnance Survey) használ.[25] Greenwich 0° 00′ 00,00″ IERS vonatkoztatási meridián A GPS részére a Nemzetközi Földforgás és Vonatkoztatási Rendszerek Szolgálat (IERS) által meghatározott kezdő hosszúsági kör. Párizs k. h. 2° 20′ 14,025″ párizsi délkör Brüsszel k. h. 4° 22′ 4,71″ Antwerpen k. h. 4° 24′ antwerpeni délkör Mercator használta. Amszterdam k. h. 4° 53′ A Westerkerk református templomon áthaladó délkör, melyet Hollandia 1909 és 1937 között használt a hivatalos idő kiszámításához. Bern k. h. 7° 26′ 22,5″ Pisa k. h. 10° 24′ Oslo (Kristiania) k. h. 10° 43′ 22,5″ Firenze k. h. 11°15′ firenzei hosszúsági kör Arno Peters használta a Gall–Peters-féle vetülethez, valójában a Bering-szorosi délkörrel szemben lévő hosszúsági kör. Róma k. h. 12° 27′ 08,4″ monte mariói hosszúsági kör Koppenhága k. h. 12° 34′ 32,25″ A Rundetårn csillagvizsgálón haladt át. Nápoly k. h. 14° 15′ [26] Stockholm k. h. 18° 03′ 29,8″ A stockholmi obszervatóriumon áthaladó délkör Varsó k. h. 21° 00′ 42″ varsói meridián Nagyvárad k. h. 21° 55′ 16″ váradi kezdőmeridián 1464 és 1667 között használt délkör a város csillagvizsgálóját szelte át; a híres Váradi Táblákban (Tabula Varadiensis) Georg von Peuerbach bécsi csillagász innen számította a nap- és holdfogyatkozásokat.[27] Alexandria k. h. 29° 53′ Ptolemaiosz használta Almageszt című művében. Szentpétervár k. h. 30° 19′ 42,09″ pulkovoi délkör Ujjain k. h. 75° 47′ Indiai csillagászok és naptárszerkesztők használták a 4. századtól.[28] Kiotó k. h. 135° 74′ A japán térképeken hivatalosan 1779 és 1871 között használt kezdő hosszúsági kör.
A kezdődélkör által átszelt földrajzi helyek
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/Prime_meridian.jpg/230px-Prime_meridian.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Arco_del_Meridiano_de_Greenwich_en_la_AP-2.jpg/230px-Arco_del_Meridiano_de_Greenwich_en_la_AP-2.jpg)
Az Északi-sarkról a Déli-sark felé haladva a greenwichi kezdő hosszúsági kör a következő országokat és földrajzi területeket szeli át:
Más égitestek
[szerkesztés]A Földhöz hasonlóan Naprendszerünk többi égitestén is önkényesen választották ki a kezdő hosszúsági köröket. Leggyakrabban egy jellegzetes ponthoz, például kráterhez, más esetekben egy másik égitesthez viszonyítva, és van, amikor a mágneses mezőhöz kötik a kezdő meridiánt.
Az alábbi égitesteknek határoztak meg kezdő hosszúsági kört:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/Tobiasmayermoonmap.jpg/180px-Tobiasmayermoonmap.jpg)
- A Holdon a Föld felé mutatott felének közepén halad át a kezdődélkör, a Bruce kráter közelében. Általánosságban elmondható, hogy a kötött tengelyforgású égitestek, jellegzetesen holdak, esetében annak az oldalnak a felezőjét választják alapul, amely afelé az égitest felé fordul, amely körül kering. Ezt a megállapodást használják az Io, az Europa, a Ganymedes, a Callisto vagy a Titan esetében.
- A Merkúron a délkörök értéke nyugati irányban nő; alapjául egy kis kráter, a Hun Kal középpontját vették, amely nyugati hosszúság 20°-on található.[29]
- A Vénusz kezdő hosszúsági köre az Alfa Regioban található Eve kráter közepén húzódik.[30][31] Más számításoknál viszont az Ariadne kráter központi csúcsán áthaladó meridiánt határozták meg kezdő délkörként.[32]
- A Marson 1840-ben jelölték ki a kezdő hosszúsági kört, amit az 1960-as években a Mariner műholdak felvételei alapján pontosítottak. Az Airy-0 kráter közepén halad át.[32]
- Az óriásbolygók (Jupiter, Szaturnusz, Uránusz, Neptunusz) esetében több koordináta-rendszer is létezik, mivel nem tudni, van-e a földihez hasonló belső tömör felszínük, ahol állandó koordináta-rendszer lenne létrehozható. A Jupiter felhősávjainak széle például – az űrből látható egyetlen rész – a szélességi köröktől függően eltérő mértékben forognak. Emiatt a csillagászok vagy II. ekvatorialis csillagászati koordináta-rendszert használnak, vagy az égitestek mágneses mezején alapuló III. rendszert.
- A Nap esetében két heliografikus koordináta-rendszert használnak. Az egyik a Carrington-féle rendszer, amiben kezdő hosszúsági körnek azt tekintik, amely a Földről nézve 1853. november 9-én haladt át a napkorong közepén, amikor is Richard Christopher Carrington megkezdte a napfoltok megfigyelését.[33] A másik a Stonyhurst heliografikus koordináta-rendszer.[34]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Az elnevezés onnan ered, hogy egy délkör mentén mindenütt egyszerre van dél.
- ↑ Györffy 2011
- ↑ Norgate 2006 Ptolemaiosz listáján ny. h. 18° 40’-el szerepel Venta városa, a mai Winchester.
- ↑ Hooker 2006
- ↑ Meridian Zero Kolumbusz Kristóf maga állította, hogy volt nála egy példány a „Tabula Varadiensis”-ből, mikor átszelte az Atlanti-óceánt, hogy a Hold helyzetének segítségével meghatározza a földrajzi hosszúságot. Amerigo Vespucci is megemlítette, hogyan tanult meg e táblázatokból hosszúságot számolni.
- ↑ Címe: Tabula minutionum super meridiano Budensi (A „csökkenések” táblázata a budai délkör szerint)
- ↑ Szathmáry 2002
- ↑ Roggeveen 1908 Például Jacob Roggeveen, aki 1722-ben a Húsvét-szigetet (Fuertaventurától számolva) 268° 45'-re tette, mint az a hajónaplójának hivatalos kivonatát közlő The voyage of Don Felipe Gonzalez to Easter Island in 1770-1 című kiadványában olvasható.
- ↑ a b Tímár 2007
- ↑ Nemzetközi Meridián Konferencia jegyzőkönyve 57. o. - Pierre Janssen csillagász, francia küldöttnek, a Meudon-i Asztrofizika Obszervatórium igazgatójának közlése.
- ↑ Sobel és Andrewes 1998 110–115 . o.
- ↑ Sobel és Andrewes 1998 197–199 . o.
- ↑ Márton 2010
- ↑ Nemzetközi Földforgás és Vonatkoztatási Rendszerek Szolgálat (International Earth Rotation and Reference Systems Service – IERS)
- ↑ IERS Reference Meridian (IRM)
- ↑ World Geodetic System 1984,
- ↑ a b Nemzetközi Meridián Konferencia jegyzőkönyve 57. o.
- ↑ 1927-es Észak Amerikai Dátum (North American Datum of 1927 – NAD 27)
- ↑ 1983-as Észak Amerikai Dátum (North American Datum of 1983 – NAD 83)
- ↑ The L'Enfant Plan Pierre Charles L'Enfant (1754-1825) építész egy derékszögű háromszög köré tervezte meg Washingtont, melynek keleti csúcsán a Capitolium, északi csúcsán a Fehér Ház, a derékszögnél pedig George Washington lovas szobra található. Ez utóbbi két objektum által alkotott befogó egy meridián vonalát követte, így "természetes" kezdő hosszúsági kört képez.
- ↑ Plan of Washington, D.C. Pierre Charles L'Enfant (1754-1825) építész jelölte meg kezdő hosszúsági körként 1791-ben „Az Egyesült Államok kormánya állandó székhelyének szánt város tervében”.
- ↑ Corey Hulse 2011
- ↑ Lásd: Atlas do Brazil, 1909, by Barão Homem de Mello e Francisco Homem de Mello, published in Rio de Janeiro by F. Briguiet & Cia.
- ↑ The Airy Transit Circle
- ↑ Bradley-délkör
- ↑ Nemzetközi Meridián Konferencia jegyzőkönyve 77. o.
- ↑ Nagyvárad történelme
- ↑ Burgess c. 2013
- ↑ Atlas of Mercury Hun Kal maja nyelven húszat jelent.
- ↑ Report of the IAU Working Group
- ↑ NASA JPL 1996
- ↑ a b USGS-adatok
- ↑ ODoA (Carrington)
- ↑ ODoA (Stonyhurst)
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Prime meridian című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Premier méridien című francia Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
[szerkesztés]- Dr. Hazay István: Vetülettan. Lektor: Dr. Homoródi Lajos – Dr. Regőczi Emil; szerk. Moldoványi Gyula. Budapest: Tankönyvkiadó. 1964. 360. o.
- A természettudományok zsebkönyve. Szerk. B. Neu Piroska – Novák László – Schiller Jánosné; ford. Haraszti Árpád – Keömley Gábor – Lukács Ernőné – Pécsi Márton – Pócs Lajos – Róka Gedeon; lektor Ács Tamás – Galla Emil. Budapest: Gondolat. 1959. 783. o.
- ↑ Györffy 2011: Györffy János: Jegyzet a földi és térképi koordinátarendszerek oktatásához a földtudományi alapszakon: Geodéziai koordinátarendszerek. mercator.elte.hu. (magyarul) Budapest (2011. szeptember 30.) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Norgate 2006: Jean Norgate – Martin Norgate: Prime meridian. geog.port.ac.uk. (angolul) Portsmouth: Geography Department, Portsmouth University (2006) (Hozzáférés: 2013. július 4.) arch
- ↑ Hooker 2006: Brian Hooker: A multitude of prime meridians. findingnz.co.nz. (angolul) Finding New Zealand – Prior to 1850 (2006) (Hozzáférés: 2013. július 4.) arch
- ↑ Tímár 2007: Timár Gábor: A ferrói kezdőmeridián. Geodézia és Kartográfia, LIX. évf. 12. sz. (2007. december) 3–7. o. arch Hozzáférés: 2013. augusztus 26. HU ISSN 0016-7118
- ↑ Roggeveen 1908: Extract from the Official Log of the Voyage of Mynheer Jacob Roggeveen. In Felipe González de Haedo – Jacob Roggeveen – Francisco Antonio de Agüera y Infanzon: The voyage of Don Felipe Gonzalez to Easter Island in 1770-1. Szerk. Bolton Glanville Corney. Cambridge: Hakluyt Society. 1908. 88. o.
- ↑ Sobel és Andrewes 1998: Dava Sobel – William J. H. Andrewes: The illustrated longitude. London: Fourth Estate. 1998. ISBN 1-85702-714-0
- ↑ Nemzetközi Meridián Konferencia jegyzőkönyve: International Conference Held at Washington for the Purpose of Fixing a Prime Meridian and a Universale Day: Protocols of the Proceedings. gutenberg.org. (angolul) Washington: Gibson Bros., Printers and Bookbinders (1884. október) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Meridian Zero: Meridian Zero csillagászklub: Történelmi háttér. http://meridianzero.astroclubul.org. (magyarul) Nagyvárad: Meridian Zero (2009) (Hozzáférés: 2013. június 13.) arch
- ↑ Szathmáry 2002: Szathmáry László: Az asztrológia, alkémia és misztika Mátyás király udvarában. Ponticulus Hungaricus, VI. évf. 5. sz. (2002. május) arch Hozzáférés: 2013. augusztus 26.
- ↑ The Airy Transit Circle: Graham Dolan: The Greenwich Meridian: The Airy Transit Circle. thegreenwichmeridian.org. (angolul) London (2009) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Bradley-délkör: Graham Dolan: The Greenwich Meridian: The Greenwich Meridian before the Airy Transit Circle. thegreenwichmeridian.org. (angolul) London (2009) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Plan of Washington, D.C.: Original Plan of Washington, D.C. loc.gov. (angolul) Washington: Library of Congress (2007) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ The L'Enfant Plan: Map 1: The L'Enfant Plan for Washington. nps.gov. (angolul) Washington: National Park Service – U.S. Departement of the Interior (2007) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Corey Hulse 2011: Corey Hulse: Philadelphia: Prime Meridian Between 1749 & 1816. geekadelphia.com. (angolul) Philadephia: Geekadelphia (2011. március 11.) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Nagyvárad történelme: Nagyvárad történelme. oradea.ro. (magyarul) Nagyvárad: Polgármesteri Hivatal (2013) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ Márton 2010: Márton Mátyás: Nagy Károly földgömbjei. Geodézia és Kartográfia, LXII. évf. 12. sz. (2010. december) 12–21. o. arch Hozzáférés: 2013. augusztus 26.
- ↑ Atlas of Mercury: SP-423 Atlas of Mercury: Surface Mapping. Szerk. Bruce C. Murray (Team Leader) nasa.gov. (angolul) Washington: NASA (1976) (Hozzáférés: 2013. augusztus 3.) arch
- ↑ Report of the IAU Working Group: Davies, M.E et al. (1994). „Report of the IAU Working Group on Cartographic Coordinates and Rotational Elements of the Planets and Satellites”. Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy 63, 127. o. DOI:10.1007/BF00693410.
- ↑ NASA JPL 1996: PIA00481: Venus - Three-Dimensional Perspective View of Alpha Regio. nasa.gov. (angolul) Washington: NASA Jet Propulsion Laboratory (1996. december 2.) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ USGS-adatok: Astrogeology Research Program – Rotation and pole position for the Sun and planets Table I: Recommended values for the direction of the north pole of rotation and the prime meridian of the Sun and planets (2000). astrogeology.usgs.gov. (angolul) Reston, Virginia: United States Geological Survey (2006. február 10.) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ ODoA (Carrington): Oxford Dictionary of Astronomy: Carrington Heliographic Coordinates. answers.com. (angolul) Oxford University Press, USA (1998) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
- ↑ ODoA (Stonyhurst): Oxford Dictionary of Astronomy: Stonyhurst Heliographic Coordinates. answers.com. (angolul) Oxford University Press, USA (1998) (Hozzáférés: 2013. augusztus 26.) arch
További információk
[szerkesztés]- Az 1884-es Nemzetközi Meridián Konferencia anyaga (szkennelt lapok) (angolul)
- "Where the Earth's surface begins—and ends", Popular Mechanics, December 1930
- Prime meridians in use in the 1880s, by country
- Dr. Timár Gábor: A ferrói kezdőmeridián
- Klinghammer István – Pápay Gyula – Török Zsolt: Kartográfiatörténet. Budapest: Eötvös Kiadó. 1995. 192. o. ISBN 963 462 986 5
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]- greenwichi délkör
- hosszúsági kör
- földrajzi koordináta-rendszer
- térképészet
- térképek, délkörökként csoportosítva a Wikimédia Commonsban