Julia Child
Julia Child | |
![]() | |
Julia Child 1988-ban készült fényképe (fotó: Elsa Dorfman) | |
Született | Julia Carolyn McWilliams 1912. augusztus 15. Pasadena, Kalifornia |
Elhunyt | 2004. augusztus 13. (91 évesen) Santa Barbara |
Állampolgársága | amerikai[1] |
Nemzetisége | amerikai |
Házastársa | Paul Cushing Child |
Gyermekei | (nem voltak) |
Szülei | Julia Carolyn Weston John McWilliams Jr. |
Foglalkozása | |
Iskolái | Smith College B.A. English 1934 Le Cordon Bleu Le Grand Diplôme |
Kitüntetései |
|
Halál oka | veseelégtelenség |
Magassága | 188 cm |
![]() | |
Julia Child aláírása | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Julia Child témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Julia Child (eredetileg McWilliams) (Pasadena, Kalifornia, 1912. augusztus 15. – Montecito, Kalifornia, 2004. augusztus 13.) amerikai szakács, író, televíziós személyiség. Leginkább arról híres, hogy a francia konyhaművészetet megismertette az amerikaiakkal, először szakácskönyve, a Mastering the Art of French Cooking („A francia konyhaművészet elsajátítása”), majd az ezt követő televíziós főzőműsora, a The French Chef segítségével („A francia főszakács”), amit 1963-tól kezdve vezetett.
Gyermekkora és iskolái
[szerkesztés]Julia Carolyn McWilliams néven született Pasadenában (Kalifornia) John McWilliams, Jr. lányaként, aki a Princetoni Egyetemen végzett. Anyja Julia Carolyn ("Caro") Weston, egy papírgyár örököse volt. Juliának két testvére volt, ő volt a legidősebb.[6]
A középiskoláig magassága elérte az 1,88 métert. Szívesen teniszezett, golfozott, kosárlabdázott. A sportolást a Smith College főiskola alatt sem hagyta abba. 1934-ben végzett, fő tárgya az angol nyelv volt.[7] A főiskola 2004-es sajtóhíre szerint fő tárgya a történelem volt.[8]
A főiskola elvégzése után New Yorkba költözött, ahol gépíróként dolgozott a W. & J. Sloane lakberendezési cég reklámosztályán. 1937-ben visszatért Kaliforniába, ahol a következő négy évben helyi lapoknak írt, reklámok készítésében működött közre és önkéntesként a pasadenai Junior League-ben dolgozott.[9]
A második világháború alatt
[szerkesztés]Az Office of Strategic Services-nél (OSS) kezdett dolgozni, miután az amerikai hadsereg és a tengerészet nem vette fel, mert túl magas volt.[10] Eleinte gépíróként dolgozott az OSS Washingtonban lévő főhadiszállásán, de képesítése és tapasztalata miatt hamarosan előléptették szigorúan titkos kutatói beosztásba. Közvetlenül William Joseph Donovan tábornok alatt dolgozott.[11] Egy évig az OSS Emergency Rescue Equipment Section (ERES) osztályán alkalmazták. 1944-ben áthelyezték Ceylonba (ma Srí Lanka). Itt titkos és bizalmas információk katalogizálásával és továbbításával foglalkozott.[12] Később áthelyezték Kínába, ahol az OSS titkárság vezetője lett és kitüntetést is kapott.[13] Más OSS iratokkal ellentétben Child aktáját 2008-ban feloldották a titkosság alól, a teljes anyag hozzáférhető online.[14]
Mialatt Ceylonban tevékenykedett, megismerkedett Paul Cushing Childdal, aki ugyancsak OSS-alkalmazott volt. 1946. szeptember 1-jén összeházasodtak Lumberville-ben (Pennsylvania),[15] majd Washingtonba költöztek. Child, aki eredetileg New Jersey-i lakos volt[16] egy időben Párizsban élt, mint művész, és ismert volt kényes ízléséről.[17] Ő ismertette meg feleségét a francia konyhával. Child az amerikai külszolgálatnál (United States Foreign Service) kezdett dolgozni. A házaspár 1948-ban Párizsba költözött, amikor az amerikai külügyminisztérium Pault Párizsba helyezte át.[13] A párnak nem volt gyermeke.
Franciaországban
[szerkesztés]Child később többször is szívesen emlékezett vissza, hogy első étkezése Rouenben kulináris megvilágosodás volt a számára. Az étkezés során osztriga, sole meunière és finom francia bor volt terítéken. A The New York Timesnak küldött cikkében azt írta: „úgy éreztem, szabaddá váltam és lelkierővel töltődtem fel”.
Párizsban beiratkozott a neves Le Cordon Bleu főzőiskolába, majd később magánúton Max Bugnard-tól és más mesterszakácsoktól tanult.[18] Belépett a Cercle des Gourmettes nevű női főzőklubba, ahol találkozott Simone Beckkel, aki éppen francia szakácskönyvet írt amerikaiak számára, barátnőjével, Louisette Bertholle-lal együtt. Beck azt javasolta Childnak, legyen társszerzőjük, mert ez segítette volna a könyv amerikai sikerét.
1951-ben Child, Beck és Bertholle megnyitották „főzőiskolájukat” Child párizsi konyhájában, amit École des trois gourmandes-nak neveztek („a három ínyenc iskolája”). A következő évtizedben Julia Child és férje körbeutazták Európát, majd az egyesült államokbeli Cambridge-ben telepedtek le (Massachusetts állam). Eközben a három hölgy folyamatosan kereste, tesztelte és alakította a recepteket. Julia Child a recepteket angolra fordította és részletes gyakorlati megjegyzéseket fűzött hozzájuk, amitől azok érdekesebbé és jobban megvalósíthatóvá váltak.
1963-ban Childék a franciaországi Provence-ban házat építettek Plascassier település közelében, a Cannes fölötti hegyekben, Simone Beck társszerző és férje, Jean Fischbacher birtokán. Childék a háznak a „La Pitchoune” nevet adták, aminek jelentése provansz dialektusban „a kicsike”.[19]
Az első közönségsikere
[szerkesztés]A három leendő könyvszerző előzetes szerződést írt alá Houghton Mifflin kiadóval, aki azonban később visszalépett, mert úgy vélte, hogy „a könyv inkább enciklopédia, mint szakácskönyv”. 1961-ben Alfred A. Knopf adta ki az akkoriban szokatlanul nagy méretű, 734 oldalas művet, Mastering the Art of French Cooking[20] címmel. A könyv azonnal bestseller lett és a kritikusok is dicsérték. Ez részben az 1960-as évek elején megjelenő amerikai érdeklődésből fakadt a francia kultúra iránt. A kritikusok áradoztak a jól használható illusztrációk és a minden részletre kiterjedő leírások miatt, mivel így a receptek akár kezdő háziasszonyok számára is megvalósíthatóvá váltak. A könyv még napjainkban is forgalomban van (2010-es évek), több főzőiskola alapműként tekint rá.
A könyv sikerét követően Child cikkei színes magazinokban jelentek meg; rendszeres rovata volt a The Boston Globe-nál. Julia Child közel húsz könyvet írt, önállóan vagy másokkal közösen. Utolsó könyve, amit unokaöccsével, Alex Prud'homme-mal együtt írt, az önéletrajza volt, My Life in France címmel jelent meg (Életem Franciaországban) 2006-ban, halála után. A könyvben leírja életét Paul Childdal a háború utáni Franciaországban.
Televíziós karrier
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/Julia_Child_at_KUHT.jpg/260px-Julia_Child_at_KUHT.jpg)
Miután 1962-ben egyik könyvéről beszámolt egy bostoni tévécsatorna (National Educational Television - „nemzeti oktató televízió”), és meghívták egy főzőbemutatóra, ahol a nézők tetszésére omlettet készített, kézenfekvő volt, hogy önálló műsort kapjon. Ennek címe: The French Chef („A francia főszakács”) lett, aminek első adása 1963. február 11-én volt a WGBH tévécsatornán. A műsor azonnali siker volt, amit országosan átvettek más hálózatok és tíz évig futott. A műsorért Peabody- és Emmy-díjat kapott. Ez volt az első olyan Emmy-díj, amit oktatóműsornak ítéltek oda. Nem Julia Child volt az első, aki televízióban szakácsként szerepelt, de őt nézték a legtöbben. Stílusa közvetlen és bátorító volt.
Child második könyve, a The French Chef Cookbook („francia szakácskönyv”) a tévében bemutatott receptek gyűjteménye volt. 1971-ben jelent meg a Mastering the Art of French Cooking, Volume Two („a francia konyhaművészet elsajátítása, 2. rész”), amit Simone Beckkel közösen írt. Ebben már nem vett részt Louisette Bertholle, akivel kapcsolatuk megromlott.[21] Julia Child negyedik könyve, a From Julia Child's Kitchen („Julia Child konyhájából”) a férje által készített fényképekkel jelent meg, és Julia tévéműsor alatt leírt megjegyzéseit is tartalmazta.
Az 1970-es és 1980-as években Julia Child több tévés műsor sztárja volt, köztük a Julia Child & Company, Julia Child & More Company és Dinner at Julia's-nak.
1979-es könyve, a Julia Child and More Company elnyerte az amerikai könyvek díját.[22] 1981-ben megalapította a „bor és étel” intézetét,[23] aminek feladata volt, hogy „elősegítse a minőségi borok és ételek elfogadását és megértését”. 1989-ben kiadta szándéka szerint mindent összefoglaló, legnagyobb művét, a The Way To Cook-at („a főzés módja”), ami a könyv mellett videót is tartalmazott.
Julia Child négy további sorozatban szerepelt az 1990-es években, amiben vendégszakácsok is közreműködtek: Cooking with Master Chefs, In Julia's Kitchen with Master Chefs, Baking With Julia és Julia Child & Jacques Pépin Cooking at Home.. Jacques Pépin többször volt a társa ezeken a programokban és a könyveiben.
Többen bírálták Julia Child olyan alapanyagait modern táplálkozás-élettani szempontból, mint a vaj és a tejföl. Ezekkel a nézetekkel egész karrierje során vitatkozott és rámutatott, hogy „a fanatikus félelem az ételtől” átveszi az uralmat az Egyesült Államok étkezési szokásai fölött, és a „tápérték”-re való túlzott koncentrálás megszünteti az ételek élvezetét.[24][25] Egy 1990-es nyilatkozatban azt mondta: „Mindenki túlreagálja a dolgot. Ha az ételtől való félelem folytatódik, az a gasztronómia halála lesz az Egyesült Államokban. Szerencsére a franciák nem szenvednek ettől a hisztériától. Élveznünk kell az ételeket. Az életben ez a legegyszerűbb élvezet.”[26]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Julie_child_kitchen.jpg/300px-Julie_child_kitchen.jpg)
A In Julia's Kitchen with Master Chefs sorozattal kezdve Julia Child saját konyhája Cambridge-ben volt a helyszíne a műsornak. Ezt teljesen átalakították, hogy a műsor felvételeire alkalmas legyen: tévé-minőségű világítás, három kamera (amik a teljes teret közvetíteni tudták), és egy robusztus sütő-terület (egyik részén gázsütő, villanytűzhely a másik oldalon), ami középen helyezkedett el. Elegendő hely maradt Julia Child egyéb konyhai eszközeinek (edények, lábasok, még egy fali tűzhely is, aminek az ajtaja nyikorgott).[27] Gyakorlatilag minden részt itt vettek fel az 1990-es években.
Az utolsó évek
[szerkesztés]Szeretett barátnője, Simone Beck halála után átadta franciaországi otthona, a La Peetch kezelését unokahúgának, Philának, miután egy hónapot ott töltött 1992 júniusában, ahogy ezt közel 30 évvel korábban ő és férje, Paul Child megígérték a családnak. 1992-ben egy hónapos kirándulást tett Olaszországban Bob Spitz amerikai újságíróval. Spitz jegyzeteket és hangfelvételeket készített az út során, amiket 2012-ben könyvben jelentetett meg, Julia Child 100. születésnapjára.[28][29]
Paul, aki tíz évvel idősebb volt Juliánál, 1994-ben meghalt az idősek otthonában, öt évvel azután, hogy több stroke-ja volt.[30]
2001-ben Julia Child bevonult egy idősotthonba (Santa Barbara, Kalifornia). Házát és irodáját a Smith College-ra hagyta (ők később eladták a házat).[31] Konyháját, amiben a pultok szokatlanul magasan voltak, Julia termetéhez igazodva, a National Museum of American History-nak adományozta („amerikai történelmi múzeum”), ahol jelenleg is látható.[32] Jellegzetes rézedényei és fazekai először a „COPIA”-ban voltak kiállítva (Napa, Kalifornia), majd 2009 augusztusában átkerültek a Smithsonian múzeumába (Washington, DC.), a többi kiállítási darabhoz.
2000-ben Julia Child megkapta a francia becsületrendet,[33] és az amerikai művészeti és tudományos akadémia tagjai közé választották.[34] 2003-ban megkapta az amerikai elnöki szabadság-érmet. Tiszteletbeli doktori címet kapott a Harvard University-tól, a Smith College-tól és a Brown University-tól,[35] más egyetemek mellett.
2004. augusztus 13-án Julia Child elhunyt a Casa Dorinda nevű idősotthonban, ahol lakott (Montecito, Kalifornia), két nappal 92. születésnapja előtt. Halálát veseelégtelenség okozta.[36]
Julia Child így fejezte be utolsó könyvét, a My Life in France-t: „...visszagondolva az jut eszembe, hogy az asztal és az élet örömei végtelenek – toujours bon appétit!"[30]” (toujours bon appétit! = „mindig jó étvágyat!”)
Munkái
[szerkesztés]Tévés műsorok
[szerkesztés]- The French Chef (1963–1973)
- Julia Child & Company (1978–1979)
- Julia Child & More Company (1980–1982)
- Dinner at Julia's (1983–1985)
- The Way To Cook (1989) hat egyórás videókazetta
- A Birthday Party for Julia Child: Compliments to the Chef (1992)
- Cooking with Master Chefs: Hosted by Julia Child (1993–1994) 16 epizód
- Cooking In Concert: Julia Child & Jacques Pepin (1993)
- In Julia's Kitchen with Master Chefs (1994–1996), 39 epizód
- Cooking in Concert: Julia Child & Jacques Pepin (1995)[37]
- Baking with Julia (1996–1998) 39 epizód
- Julia & Jacques Cooking at Home (1999–2000) 22 epizód
- Julia Child's Kitchen Wisdom, (2000) kétórás különkiadás
DVD kiadások
[szerkesztés]- Julia Child's Kitchen Wisdom (2000)
- Julia and Jacques: Cooking at Home (2003)
- Julia Child: America's Favorite Chef (2004)
- The French Chef: Volume One (2005)
- The French Chef: Volume Two (2005)
- Julia Child! The French Chef (2006)
- The Way To Cook (2009)
- Baking With Julia (2009)
Könyvei
[szerkesztés]- Mastering the Art of French Cooking (1961), társszerzők Simone Beck és Louisette Bertholle ISBN 0-375-41340-5
- The French Chef Cookbook (1968)—ISBN 0-394-40135-2
- Mastering the Art of French Cooking, Volume Two (1970), társszerző Simone Beck ISBN 0-394-40152-2
- From Julia Child's Kitchen (1975) ISBN 0-517-20712-5
- Julia Child & Company (1978) ISBN 0-345-31449-2
- Julia Child & More Company (1979) ISBN 0-345-31450-6
- The Way To Cook (1989) ISBN 0-394-53264-3
- Julia Child's Menu Cookbook (1991), one-volume edition of Julia Child & Company and Julia Child & More Company ISBN 0-517-06485-5
- Cooking With Master Chefs (1993) ISBN 0-679-74829-6
- In Julia's Kitchen with Master Chefs (1995) ISBN 0-679-43896-3
- Baking with Julia (1996) ISBN 0-688-14657-0
- Julia's Delicious Little Dinners (1998) ISBN 0-375-40336-1
- Julia's Menus For Special Occasions (1998) ISBN 0-375-40338-8
- Julia's Breakfasts, Lunches & Suppers (1999) ISBN 0-375-40339-6
- Julia's Casual Dinners (1999) ISBN 0-375-40337-X
- Julia and Jacques Cooking at Home (1999), társszerző Jacques Pépin ISBN 0-375-40431-7
- Julia's Kitchen Wisdom (2000) ISBN 0-375-41151-8
- My Life in France (2006, posztumusz), társszerző Alex Prud'homme ISBN 1-4000-4346-8
- (gyűjteményes kiadás, más szerzőkkel) American Food Writing: An Anthology with Classic Recipes, ed. Molly O'Neill (Library of America, 2007) ISBN 1-59853-005-4
Magyarul megjelent művei
[szerkesztés]- Életem Franciaországban; közrem. Alex Prud'homme; ford. Lelik Krisztina; Kelly, Bp., 2011
Kulturális hatás
[szerkesztés]- 2002-ben Child szakácskönyvei inspirálták Julie Powell amerikai bloggert, aki elhatározta, hogy egy év alatt Child francia szakácskönyvének összes receptjét elkészíti. A blog alapján Powell 2005-ben könyvet írt.[38][39][40] 2009-ben Julia Child önéletrajzi könyve, a My Life in France és Julie Powell regénye alapján Nora Ephron mozifilmet készített Julie és Julia – Két nő, egy recept címmel, amiben Meryl Streep alakította Julia Child szerepét. A filmbeli teljesítményéért Meryl Streep Golden Globe-díjat kapott „vígjáték” kategóriában. Maga Child nem kedvelte Powell blogját, közönségesnek és hatásvadásznak tartotta.[41]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ LIBRIS, 2004. augusztus 27. (Hozzáférés: 2018. augusztus 24.)
- ↑ Julia Child - Living Legends. Kongresszusi Könyvtár
- ↑ Library of Congress to Honor "Living Legends". Kongresszusi Könyvtár, 2000. április 14.
- ↑ https://www.nationalbook.org/books/julia-child-more-company/
- ↑ Julia Child. National Women's Hall of Fame
- ↑ The Biography of Julia Child, Noel Riley Fitch, pg. 169, paragraph 2..."Dorothy (at six feet four)"
- ↑ Michael Rosen (riporter). Julia Child – Archive Interview, part 1 of 6 [video]. Archive of American Television on YouTube. https://www.youtube.com/watch?v=s3u1ljheBtY&feature=related
- ↑ Farewell, "French Chef". Smith College, 2004. szeptember 1.
- ↑ The Junior League Asks: So What Else Was Julia Child Known For?. [2010. szeptember 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. augusztus 15.)
- ↑ Child, Julia, Prud'homme, Alex. My Life in France. Random House, 85. o. (2006). ISBN 978-0-307-27769-5
- ↑ Julia Child Dished Out ... Spy Secrets?. ABC.com, 2008. augusztus 14. (Hozzáférés: 2010. február 16.)
- ↑ Miller, Greg. „Files from WWII Office of Strategic Services are secret no more”, Los Angeles Times, 2008. augusztus 15.
- ↑ a b A Look Back ... Julia Child: Life Before French Cuisine. Central Intelligence Agency, 2007. december 13. [2012. augusztus 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. február 1.)
- ↑ Julia McWilliams Archiválva 2011. szeptember 27-i dátummal a Wayback Machine-ben, ARC Identifier 2180661 Archiválva 2014. február 1-i dátummal a Wayback Machine-ben, Office of Strategic Services Personnel Files from World War II
- ↑ „Julia Child”. [2012. március 25-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2010. november 30.)
- ↑ Saxon, Wolfgang. „Paul Child, Artist, Dies at 92”, The New York Times, 1994. május 14. (Hozzáférés: 2010. május 7.)
- ↑ Lindman, Sylvia. „Julia Child: bon appétit: Celebrated cook taught America to relish life's bounty”, MSNBC.com, 2004. augusztus 13. (Hozzáférés: 2006. szeptember 30.)
- ↑ Reviewed by William Grimes: Books: My Life in France. nytimes.com , 2006. április 11. (Hozzáférés: 2012. július 13.)
- ↑ Child, Julia, Prud'homme, Alex. My Life in France. Random House, 268–272. o. (2006). ISBN 978-0-307-27769-5
- ↑ J.C. Maçek III: Bless This Mess: Sweeping the Kitchen with Julia Child. PopMatters, 2012. augusztus 13.
- ↑ http://julia-and-i.blogspot.com/
- ↑
"National Book Awards – 1980". National Book Foundation. Hozzáférés ideje: 2012-03-09.
There was a "Contemporary" or "Current" award category from 1972 to 1980. - ↑ American Institute of Wine and Food. [2010. február 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. március 25.)
- ↑ O'Neill, Molly. „Savoring the World According to Julia”, New York Times, 1989. október 11.
- ↑ Clifford, Stephanie. „After 48 Years, Julia Child Has a Big Best Seller, Butter and All”, New York Times, 2009. augusztus 23.
- ↑ Lawson, Carol. „Julia Child Boiling, Answers Her Critics”, New York Times, 1990. június 19.
- ↑ Child, Julia. Acknowledgments, In Julia's Kitchen with Master Chefs. Knopf (1995). ISBN 0-679-43896-3
- ↑ Spitz, Bob: '“Dearie: The Remarkable Life of Julia Child” '. Alfred A. Knopf, 2012. augusztus 7. [2012. augusztus 17-i dátummal az eredetiből archiválva].
- ↑ Ien, Marci: '"Biography reveals insecurities plagued Julia Child" (Marcie Ien interviews Bob Spitz, 05:11). Canada AM
- ↑ a b Child, Julia, Prud'homme, Alex. My Life in France. Random House, 329–333. o. (2006). ISBN 978-0-307-27769-5
- ↑ Gift from Julia Child Spurs Construction of First Campus Center at her Alma Mater, Smith College
- ↑ Julia Child's Kitchen at the Smithsonian. [2011. július 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. augusztus 15.)
- ↑ Profile: "Julia Child". Encyclopædia Britannica. (Hozzáférés: 2006. november 13.)
- ↑ Book of Members, 1780–2010: Chapter C. American Academy of Arts and Sciences. (Hozzáférés: 2011. június 12.)
- ↑ Brown University News Service (May 24, 2000). "Commencement 2000 – Brown will award 10 honorary degrees at Commencement May 29". Sajtóközlemény. Elérés: March 28, 2010.
- ↑ Saekel, Karola. „TV's French chef taught us how to cook with panache”, San Francisco Chronicle, 2004. augusztus 14. (Hozzáférés: 2008. június 28.)
- ↑ http://www.alacartetv.com/html/jnj/aboutalc.htm Archiválva 2009. január 5-i dátummal a Wayback Machine-ben, Hozzáférés ideje: 2009-03-28.
- ↑ Powell, Julie: The Julie/Julia Project: Nobody here but us servantless American cooks.... Salon.com, 2002. augusztus 25. [2002. október 13-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. augusztus 16.)
- ↑ ''Julie and Julia: 365 Days, 524 Recipes, 1 Tiny Apartment Kitchen''. Amazon.com. (Hozzáférés: 2012. december 31.)
- ↑ Julie and Julia: My Year of Cooking Dangerously: ''Julie and Julia: My Year of Cooking Dangerously''. Amazon.com. (Hozzáférés: 2012. december 31.)
- ↑ Julia Child Considered 'The Julie/Julia Project' 'a Stunt'. Eatmedaily.com, 2009. július 20. [2013. január 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 31.)
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Julia Child című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
További információk
[szerkesztés]- Julia Child: Lessons with Master Chefs from PBS (angolul)
- Julia Child's Kitchen at the Smithsonian (angolul)
- American television interview with Julia Child on June 25, 1999[halott link] – Google Video (angolul)
- Coverage of Julia Child in The New York Times (angolul)
- Julia Child Papers.Schlesinger Library Archiválva 2012. május 9-i dátummal a Wayback Machine-ben, Radcliffe Institute, Harvard University. (angolul)
- Videotape collection of Julia Child, 1979-1997: A Finding Aid.Schlesinger Library Archiválva 2012. május 9-i dátummal a Wayback Machine-ben, Radcliffe Institute, Harvard University. (angolul)
- Audio collection of Julia Child, 1961-1995: A Finding Aid. Schlesinger Library Archiválva 2012. május 9-i dátummal a Wayback Machine-ben, Radcliffe Institute, Harvard University. (angolul)
- A szakácskönyvek királynője – Origo, 2012. szeptember 7.