II. Sepenupet
I. Sepenupet | ||||||||||
| ||||||||||
Sepenupet szobra az Alexandriai Nemzeti Múzeumban | ||||||||||
Uralkodása | i. e. 700 körül – 650 | |||||||||
Prenomen | Henutneferumut Irietré | |||||||||
Nomen |
Sepenupet | |||||||||
Apja | Piye | |||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz I. Sepenupet témájú médiaállományokat. |
II. Sepenupet (Henutnoferumut Irietré) ókori egyiptomi papnő, Ámon isteni felesége a XXV. dinasztia idején. Piye fáraó lánya, Taharka testvére. Elődje Piye testvére, I. Amenirdisz volt, aki örökbe fogadta. Taharka uralmának kezdetétől I. Pszammetik 9. uralkodási évéig volt hatalmon. Építkezéseket folytatott Karnakban.[1] Hatalommegosztási egyezséget kötött Théba polgármesterével, Montuemhattal.[2]
Örökbe fogadta utódjául unokahúgát, Taharka lányát, II. Amenirdiszt.[2] Az Egyiptomot az asszír megszállás után újraegyesítő I. Pszammetik i. e. 656 márciusában örökbe fogadtatta Sepenupettel saját lányát, Nitókriszt, az erről fennmaradt dokumentum az ún. Örökbefogadási sztélé.[3][4] II. Amenirdisz, majd I. Nitókrisz követte a főpapnői székben, bár van olyan elmélet, mely szerint Amenirdiszt kihagyva egyenesen Nitókrisz követte.[5]
Ábrázolják a Vádi Gaszuszban I. Nitókrisszal. Fennmaradt egy szfinxe és három szobra, valamint más kis tárgya. Medinet Habuban temették el.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Egypte_louvre_068_coffret.jpg/200px-Egypte_louvre_068_coffret.jpg)
Források
[szerkesztés]- ↑ a b Dodson, Aidan, Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson (2004). ISBN 0-500-05128-3, p.240
- ↑ a b Michael Rice, Who's Who in Ancient Egypt, Routledge 2001, p.189
- ↑ J. H. Breasted, Ancient Records of Egypt, Part Four: "The Adoption Stela of Nitocris" §§ 945
- ↑ Sergio Donadoni, The Egyptians, University of Chicago Press 1997, ISBN 0226155560 p.141
- ↑ Aidan Dodson: The Problem of Amenirdis II and the Heirs to the Office of the God's Wife of Amun During the Twenty-sixth Dynasty. The Journal of Egyptian Archaeology, vol. 88, 2002. pp.179–186