Odiszéasz Elítisz
Odiszéasz Elítisz (görögül: Οδυσσέας Ελύτης, írói álneve Odiszéasz Alepudélisz, görögül: Οδυσσέας Αλεπουδέλλης; Iráklio, 1911. november 2. – Athén, 1996. március 18.) görög költő, esszéista és műfordító, akit a romantikus modernizmus fő képviselőjének tartanak Görögországban és a világban. 1979-ben irodalmi Nobel-díjjal tüntették ki.[10]
Odiszéasz Elítisz | |
![]() | |
Született | Οδυσσέας Αλεπουδέλης 1911. november 2.[1][2][3][4][5] Iráklio |
Elhunyt | 1996. március 18. (84 évesen)[1][2][3][4][5] Athén |
Álneve | Οδυσσέας Ελύτης |
Állampolgársága | görög |
Foglalkozása | |
Iskolái | Athéni Egyetem (kémia) |
Kitüntetései |
|
Halál oka | szívinfarktus |
Sírhelye | Első athéni temető[9] |
Írói pályafutása | |
Fontosabb művei | Axion Esti |
![]() | |
Odiszéasz Elítisz aláírása | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Odiszéasz Elítisz témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Életrajz
szerkesztésRégi leszboszi család leszármazottjaként látta meg a napvilágot 1911. november 2-án Krétán, Iráklio városában. Nem sokkal később családja Athénban telepedett le, ahol Odiszéasz Elítisz befejezte középiskolai tanulmányait és ezt követően az Athéni Egyetemen jogot kezdett tanulni. Első költeménye 1935-ben jelent meg, a Ta Néa Grámata (görögül: Τα Νέα Γράμματα) irodalmi lapban.[11]
1937-ben a korfui Tartalékos Tiszti Kadétiskolát látogatta. A második világháború kitörésekor az 1. hadtest főhadiszállásán szolgált hadnagyi rangban, majd a 24. ezrednél a frontvonalon teljesített szolgálatot. A görögországi német megszállás alatt és Görögország felszabadulását követően is aktívan tevékenykedett költőként, sorra jelentek meg versgyűjteményei és számos esszét írt a kortárs költészetről és művészeti problémákról.[11]
1945 és 1946 között, illetve 1953 és 1954 között töltötte be a Görög Nemzeti Rádió Alapítvány programigazgatói pozícióját. Továbbá volt a Görög Nemzeti Színház igazgatótanácsának a tagja, a Görög Rádió és Televízió igazgatótanácsának elnöke és a Görög Nemzeti Turisztikai Szervezet tanácsadó bizottságának a tagja az athéni fesztiválon .[11]
1948 és 1952 között, illetve 1969 és 1972 között Párizsban telepedett le. Mindeközben filológiai és irodalmi előadásokat hallgatott a Sorbonne Egyetemen és megismerkedett a világ avantgárd úttörőivel (például Pablo Picassoval, Pierre Reverdyvel , Alberto Giacomettivel).[11]
1960-ban megkapta a görögországi Első Állami Költészeti Díjat. 1965-ben a Főnix Rend kitüntetéssel jutalmazták. 1975-ben a Thesszaloniki Arisztotelész Egyetem Filozófiai Karától díszdoktori címet kapott és Mitilíni város díszpolgárává tüntették ki.[11]
Magyarul megjelent művei
szerkesztés- Odiszéasz Elítisz: A nappal születése. Székely Magda, Képes Géza, Papp Árpád (fordítók); Szabó Kálmán (válogatta, az utószót és a jegyzeteket írta). Budapest: Európa Könyvkiadó. 1981. 171. o.
Jegyzetek
szerkesztés- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b Encyclopædia Britannica (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b Nationalencyklopedin (svéd nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b Discogs (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ https://www.nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/1979/
- ↑ https://www.nobelprize.org/nobel_prizes/about/amounts/
- ↑ Le Monde (francia nyelven). Societe Editrice Du Monde, 1980. február 29.
- ↑ Find a Grave (angol nyelven). (Hozzáférés: 2024. június 30.)
- ↑ Az irodalmi Nobel-díj évszázada: a díjazottak listája (HTML). HVG. HVG Kiadó Zrt., 2004. október 7. (Hozzáférés: 2022. február 22.)
- ↑ a b c d e Odysseus Elytis (angol nyelven) (HTML). NobelPrize.org. (Hozzáférés: 2022. február 22.)
További információk
szerkesztés- Odiszéasz Elítisz a Moly.hu-n (magyarul)
- Görög nemzetiségi műsor: A Nobel-díjas Odisszeasz Elitisz, 2019. október 17.