ויימו
![]() | |
![]() | |
נתונים כלליים | |
---|---|
תקופת הפעילות |
13 בדצמבר 2016 – הווה (7 שנים) ![]() |
חברת אם |
אלפאבית ![]() |
מיקום המטה |
מאונטיין ויו ![]() |
ענפי תעשייה |
כלי רכב בלתי מאויש ![]() |
מנכ"ל | טקדרה מואקנה ודמיטרי דולגוב (מנכ"לים משותפים, החל מ-2021) |
עובדים |
2,500 (נכון ל־דצמבר 2022) ![]() |
waymo | |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/he/thumb/3/3a/Waymo_Logo.svg/220px-Waymo_Logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cf/Waymo_self-driving_car_front_view.gk.jpg/260px-Waymo_self-driving_car_front_view.gk.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Jurvetson_Google_driverless_car_trimmed.jpg/220px-Jurvetson_Google_driverless_car_trimmed.jpg)
ויימו (באנגלית: Waymo) היא חברת טכנולוגיה המפתחת מכוניות ללא נהג. החברה היא חברה בת של אלפאבית, לצד חברת גוגל. בעבר המיזם היה חלק מחברת גוגל.
בעבר עמד בראש הקבוצה מהנדס בחברת גוגל בשם סבסטיאן ת'ראן, מנהל המחלקה לבינה מלאכותית באוניברסיטת סטנפורד, ושותף ביצירת גוגל תצוגת רחוב. ת'ראן וקבוצתו בסטנפורד זכו ב-2005 בפרס בתחרות "מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א" וקיבלו פרס ממחלקת ההגנה של ארצות הברית בסך שני מיליון דולר. צוות פיתוח הרכב כלל 15 מהנדסים אשר עבדו אף הם בתחרות של דארפא[1]. לאחר פיצול החברה מתוך חברת גוגל בדצמבר 2016, שימש ג'ון קרפסיק כמנכ"ל. הוא פרש בשנת 2021, והחליפו אותו שני מנכ"לים משותפים: טקדרה מואקנה (Tekedra Mawakana) ודמיטרי דולגוב.
מדינת נבדה בארצות הברית העבירה חוק ביוני 2011 המסדיר הפעלת מכוניות ללא נהגים בשטחה, גוגל הייתה ממקדמי החוק[2][3][4]. החוק בנבדה שנכנס לתוקף ב-1 במרץ 2012, ומשרד הרישוי בנבדה הוציא לראשונה רישיון לרכב רובוטי במאי 2012. הרישיון הוצא לרכב מדגם טויוטה פריוס מיוחד, אשר הוטמעה בו הטכנולוגיה הנסיונית של נהיגה ללא נהג[5]. כיום בכל זמן נתון נוסעות ברחבי נבדה 12 מכוניות שכאלו. בחודש ספטמבר 2015, הודיעה הקבוצה כי הם השלימו נסיעה ללא תאונה של 1,948,394 קילומטרים בנהיגה אוטומטית ללא נהג כשהיא מצהירה שזהו סך הקילומטרים שגומא נהג ממוצע במשך 75 שנות נהיגה, ושבמהלך הדרך של 1,948,394 הק"מ שהרכב עבר הוא נתקל ב-600 אלף רמזורים, 200 אלף שלטי "עצור" ומאה שמונים מיליון כלי רכב אחרים[6]. התאונות שכן התרחשו, קרו בשל רשלנות מצד הנהג ברכב השני, ולא בזה של גוגל[7]. בשל כך הוחלט להוריד את מספר נהגי הביקורת ברכב משניים לאחד[8].
באמצע 2014 הודיעה גוגל כי היא תייצר כ-100 מכוניות אוטונומיות ללא הגה וללא דוושות האצה ובלימה. במשך השנה שחלפה מאז ההצהרה יוצרו כל הרכבים האוטונומיים של גוגל על ידי השותפה של גוגל לייצור, חברת "רואש" (אנ') שבפאתי דטרויט, מישיגן.
בנובמבר 2018 קיבלה ויימו אישור ממשרד הרישוי של קליפורניה להפעלת כלי רכב ללא נהג, אשר יותרו להסעת עובדי החברה בלבד, ובתנאי שנהג בעל רישיון נמצא מאחורי ההגה לצורכי חירום[9]. במרץ 2024 קיבלה החברה אישור להפעיל שירות מוניות ללא נהג בלוס אנג'לס.[10]
על פי הערכות אנליסטים[11], אף על פי שגוגל "חיזרה" אחרי יצרניות רכב גדולות במטרה לשיתוף פעולה עימן בתחום הייצור, ייתכן שהיא תנסה ללכת על ייצור עצמאי.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אתר האינטרנט הרשמי של ויימו (באנגלית)
ויימו, ברשת החברתית פייסבוק
ויימו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ויימו, ברשת החברתית אינסטגרם
ויימו, ברשת החברתית LinkedIn
ויימו, סרטונים בערוץ היוטיוב
- הדגמת הרכב בערוץ גוגל שבאתר יוטיוב
- אבי בליזובסקי, מכוניות ללא נהג של גוגל ו-וולוו ערכו ניסוי ברחובות ערים, באתר "הידען", 3 במאי 2014
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Official Google Blog: What we’re driving at
- ^ Green Car Congress: Nevada enacts law authorizing autonomous (driverless) vehicles
- ^ Nevada Passes Law Authorizing Driverless Cars - Forbes
- ^ Google Lobbies Nevada to Allow Self-Driving Cars - NYTimes.com
- ^ Google gets first self-driven car license in Nevada | Reuters
- ^ גוגל, דו"ח חודשי המכונית האוטונומית של גוגל לחודש ספטמבר 2015, באתר הסטטיסטיקות של גוגל, ספטמבר 2015 (ארכיון)
- ^ This is Google's first self-driving car crash
- ^ Official Google Blog: The self-driving car logs more miles on new wheels
- ^ גוגל תפעיל מכוניות אוטונומיות ללא נהג בקרה בקליפורניה
- ^ חדשות חוץ, המונית האוטונומית של גוגל קיבלה אישור לפעול בלוס אנג'לס, באתר כלכליסט, 4 במרץ 2024
- ^ How Google quietly revved up its very own car company, באתר הגרדיאן, מאי 2015