ברוך קרא
![]() | |
ברוך קרא, 2023 | |
לידה |
13 במרץ 1970 (בן 54) ירושלים, ישראל ![]() |
---|---|
מדינה |
![]() |
השכלה | |
תקופת הפעילות | מ-1999 |
מעסיק |
הארץ (1999–2004) חדשות 10 (2004 ואילך; מ-2017 החברה מוכרת בשם חדשות 13) |
תחום סיקור | משפטים |
פרסים והוקרה |
|
קישורים חיצוניים | |
פייסבוק | ברוך-קרא-166586660049159 |
טוויטר | baruchikra |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Baruch_Kra_DSC0018.jpg/220px-Baruch_Kra_DSC0018.jpg)
ברוך (ברוכי) קְרא (נולד ב-13 במרץ 1970) הוא עיתונאי ישראלי, משמש כתב ופרשן חדשות 13 לענייני משפט. לפני כן שימש כתב לענייני משפט בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]ברוך קרא גדל בירושלים ולמד בתיכון הרטמן. חניך תנועת הצופים הדתיים. התגייס באוגוסט 1988 ואת שירותו הצבאי עשה בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים במהלך האינתיפאדה הראשונה[1] והלחימה בדרום לבנון. במילואים שירת בחטיבה 646,[2] ובמסגרתה לחם במבצע עופרת יצוקה.[3]
משנת 1999 עבד בתפקידים שונים ב"הארץ", בהם כתב לענייני משטרה, ירושלים, כתב מגזין וכן עורך בדסק החדשות.
משנת 2002 שימש ככתב לענייני משפט בעיתון "הארץ". בשנת 2004 החל לשמש כתב ופרשן לענייני משפט בחדשות 10.
בין השנים 2015–2019 הגיש את תוכנית "המקור" ביחד עם רביב דרוקר, והכין עבורה תחקירים רבים.
קרא הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת תל אביב, בוגר בית הספר "כותרת" לעיתונאות ולתקשורת, ובעל תואר שני בלימודי משפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
פועלו העיתונאי
[עריכת קוד מקור | עריכה]קרא עסק בסיקור פרשות ציבוריות, בהן פרשת הנשיא משה קצב, פרשת חיים רמון, פרשות אהוד אולמרט השונות, וכן פרשות נתניהו.
בשנת 2003 חשף את "פרשת סיריל קרן", שבמרכזה מיליוני דולרים שהועברו לחשבונות הבנק של משפחת שרון בעת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה.[4] הפרשה עוררה רעש רב שכן פורסמה שבועות ספורים לפני הבחירות לכנסת השש עשרה. לאחר לחץ פוליטי החליט היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, לפתוח בחקירה מי הדליף לקרא את מסמך הבקשה לחיקור דין לדרום אפריקה (המסמך שתיאר את החשדות נגד שרון). ההחלטה עוררה זעם רב בקרב כלי התקשורת ומועצת העיתונות שטענו לרמיסה של החיסיון העיתונאי.[5]
קרא עצמו נחקר באזהרה[6] ולא הסכים לחשוף את מקורותיו, אך צוות החקירה הצליח לחשוף את המקור, עו"ד ליאורה גלט-ברקוביץ', הפרקליטה שליוותה את החקירה. לימים תבעה גלט-ברקוביץ' את קרא ואת העיתון "הארץ" בטענה כי לא עמדו בהתחייבויות שנתנו לה טרם הפרסום.[7] בנובמבר 2011 שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב, אבי זמיר, דחה את טענותיה של גלט ברקוביץ', וקבע כי קרא והארץ פעלו לפי תקנון האתיקה ועשו כל שביכולתם כדי להגן עליה.[8] גלט ברקוביץ ערערה על הפסיקה, ובאוקטובר 2014 דחה בית המשפט העליון את ערעורה. השופט יצחק עמית אימץ את קביעותיו של השופט זמיר שקרא הגן על המקור, פעל כמצופה ממנו, ואף הוסיף כי גלט ברקוביץ היא שחשפה את עצמה בכמה פעולות לא אחראיות. עמית הוסיף בפסק הדין מספר קביעות חשובות ותקדימיות בדבר חשיבותה של העיתונות החוקרת.[9]
פרק נוסף בפרשה הזאת רשם קרא ערב הבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006, אז פרסם מסמך משטרתי שבו קובעת המשטרה כי יש בידה ראיות חד-משמעיות לכך שמרטין שלאף הוא שעומד מאחורי שלושה מיליון דולר שהועברו לחשבון הבנק של משפחת שרון. גם פרשה זו עוררה רעש רב בעיקר עקב הסמיכות לבחירות, ועם זאת הפרשה ירדה מסדר היום לאחר יממה מאחר ששרון לקה באירוע המוחי השני שממנו לא התאושש.
קרא גם חשף את פרשת רשות המיסים ערב גל המעצרים הגדול,[10] את החלטות היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, בעניין חקירות אולמרט, ועוד. קרא גם היה זה שראיין את המתלוננות העיקריות בפרשת קצב ואת המתלוננת בפרשת רמון.[11]
בנובמבר 2012 פרסם קרא תחקיר מקיף על תיק אביגדור ליברמן וחברות הקש.[12] כשבוע אחר כך הודיע היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על סגירת תיק החקירה המרכזי נגד ליברמן, ועל הגשת כתב אישום בתיק משני – פרשת מינוי השגריר, זאב בן אריה; אלא שכמה ימים לאחר פרסום ההחלטה, ויום לפני שהפרקליטות התכוונה להגיש את כתב האישום המצומצם לבית המשפט, דיווח קרא על רשלנות בטיפול בתיק, ועל דמויות מרכזיות בפרשת השגריר שלא נגבתה מהן עדות. קרא אף שוחח עם חלק מהעדים הפוטנציאלים, שהביעו תמיהה על כך שהמשטרה לא הגיעה אליהם. הדיווח חייב את היועץ המשפטי לממשלה לפתוח את התיק מחדש ולשקול את החמרת כתב האישום, ואכן לאחר השלמת חקירה זריזה כתב האישום תוקן והוחמר. בכתב האישום המתוקן נכתב שליברמן פעל באופן מעשי (ולא פאסיבי כפי שנקבע מראש) לקידומו של השגריר בן אריה לתפקיד השגריר בלטביה, אף שאותו שגריר העביר לו שלא כדין מידע חסוי מתוך הבקשה לחיקור דין בבלארוס במסגרת חקירת תיק ליברמן. ביוני 2013 פרסם קרא תחקיר מקיף בתוכנית "המקור" על אודות הקשר המשונה בין ליברמן לבין ממשלת בלארוס והעומד בראשה, הדיקטטור אלכסנדר לוקשנקו. בפרשת "ישראל ביתנו" קרא חשף הקלטות שלא היו מוכרות למשטרה שבהן אחד החשודים בפרשה מדבר על קשריו הפליליים שלו ושל גרשון מסיקה (אז ראש מועצת שמרון) עם פאינה קירשנבאום.
ערב הבחירות לנשיאות המדינה בקיץ 2014 עבד קרא יחד עם כתב הפלילים של חדשות 10, דורון הרמן, על תחקיר בדבר נסיבות ההסכם הסודי בין מאיר שטרית, שהיה מועמד מרכזי לתפקיד, ובין עוזרת הבית שלו, הסדר שקבע פיצוי בסך 230 אלף שקל לעוזרת וכלל סעיף סודיות על נסיבות ההסכם ופרטיו. יום לאחר הבחירות פרסם קרא כי מדובר בפיצוי שהועבר לעוזרת לאחר שזאת הטיחה בפני שטרית כי הטריד אותה מינית ולאחר ששיחתם בעניין זה הייתה מגובה בהקלטות.
ברוך קרא הוביל יחד עם מערכת "המקור" וחדשות 13 מאבק ארוך לפרסום הקלטות השיחות בין רא"ל במיל' גבי אשכנזי והאלוף בדימ', הפצ"ר לשעבר, אביחי מנדלבליט (לימים היועץ המשפטי לממשלה) במסגרת הפרשה המכונה "פרשת הרפז". המאבק המשפטי נכשל, שכן שלוש ערכאות לא הסכימו להתיר את צווי איסור הפרסום. עם זאת, בפברואר 2020, פרסם קרא חלק מההקלטות שתמליליהן הותרו בעבר לפרסום. זו הייתה הפעם הראשונה שהשיחות הללו הושמעו בתקשורת הישראלית. חשיבות הפרסום הייתה בין היתר בכך שהציב סימן שאלה על גרסתו של מנדלבליט בדבר המועד שבו נודע לו שהמסמך המזויף מוחזק אצל אשכנזי.
מלבד הסיקור השוטף, קרא פרסם תחקירים רבים, בהם: סדרת תחקירים על איש העסקים, משה חוגג, שעסקה בחשד להונאה במאות מיליונים וניצול נשים, לרבות קטינות. לאחר פרסום התחקירים עצרה המשטרה את חוגג; סדרת תחקירים על בתי המשפט למשפחה בישראל; פרשת הרשעתו של משה קסטל, סחר באיברים לאור היום, חשיפת סוכנים באגף הפיקוח על הגז, מלחמת החזנים, תחקיר מקיף על אסון הכרמל ועוד. בתוכנית "המקור" בהגשתו בלטו תחקיריו על הרב יאשיהו פינטו, על אתר וואלה בתקופת תיק 4000, על פרשת דין יששכרוף,[13] על החצר האחורית של תיק הולילנד, על מעון ראש הממשלה ומני נפתלי, על הקשר בין "ישראל ביתנו" ל"עמותת איילים",[14] ועל בנימין בן אליעזר והשיחות המוקלטות של ג'קי בן זקן עם איילת אזולאי.[15]
באוקטובר 2013 זכה באות אומ"ץ על חשיפת פרשות שחיתות ועל פרשנויותיו המשפטיות. ברוך קרא הוא חתן פרס סוקולוב לשנת 2013 "על פעילות רבת שנים בעריכת תחקירים אמיצים ומחוללי שינוי בנושא שלטון החוק".[16] בנוסף קיבל קרא את אות אביר איכות השלטון לשנת 2018.[17] קרא גם זכה ביחד עם רביב דרוקר בפרס האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה בשנים 2016, 2017 ו-2019, וכן בפרס "כד החלב" של פסטיבל "שובר מסך" בשנת 2019.[18]
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]ברוך קרא, ברשת החברתית פייסבוק
ברוך קרא, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
- ברוך קרא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
- ברוך קרא באתר חדשות 13
- מוריה זלצר-וולשטיין, ברוך קרא: הכיפה שלי חברתית, לא הלכתית, באתר ynet, 6 בפברואר 2007
- ליאת רון, ברוך קרא: "אני לא צדיק ולא מל"ו. מחפש רבנים ומנהיגים ולא מוצא", באתר גלובס, 22 בספטמבר 2011
יורם יובל משוחח עם ברוך קרא, בערוץ החינוכית, יוני 2012
איילת שני, ברוך קרא: "המצב שבו פוליטיקאים מנציחים את הסיטואציה המדינית שאנחנו נמצאים בה הוא מצב נורא", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2015
- דוד ורטהיים, "סוף סוף בחדשות 2 ו-10 נאלצים להילחם על העיתונאים שלהם", באתר וואלה, 9 באפריל 2017
איתי שטרן, איזה בעלים לא ירצו תוכנית כמו "המקור"?, באתר הארץ, 18 ביוני 2018
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^
איילת שני, ברוך קרא: "המצב שבו פוליטיקאים מנציחים את הסיטואציה המדינית שאנחנו נמצאים בה הוא מצב נורא", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2015.
- ^ אני יודעת שהעם כבר לא אתנו, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2003.
- ^ ניר קוסטי, שמ"פניה, באתר "במחנה", 4 בפברואר 2009: "בגדול, להיות עיתונאי וחייל במקביל, זה חיבור בלתי אפשרי", טוען רס"ר (מיל') ברוך קרא, כתב לענייני משפט בערוץ 10. "באופן טבעי, הוא מעלה שאלות. כשהגיע אלי צו 8, לא יכולתי להפנות עורף ליחידה שבה אני משרת במילואים. בעבורי זה היה מצב לא נוח, בעיקר בגלל שעיתונאי נמצא תמיד בפוזה של ביקורת על המבצע ושומר על מבט ציני, וכשאתה חייל. ובכן, לא צריך להסביר מה המשמעות של להיות חייל". קרא, שנכנס לתוך רצועת עזה רק ב-24 השעות האחרונות ללחימה, מספר שהפך למקור מידע מרכזי בימים בהם דובר צה"ל חנק את התקשורת באגרוף ברזל.
- ^ ברוך קרא, המשטרה חוקרת: איך ולמה הגיעו מיליון וחצי דולר מדרא"פ לחשבון של גלעד ועמרי שרון, באתר הארץ, 6 בינואר 2003
- ^ ענת באלינט, מועצת העיתונות מזהירה: הפגיעה בחופש העיתונות - סכנה לדמוקרטיה, באתר הארץ, 26 בינואר 2003;
מרדכי קרמניצר, פגיעה חמורה בעיתונות, באתר ynet, 9 במרץ 2003 - ^ מאת משה גורלי, כתב "הארץ" שחשף את פרשת הלוואת קרן לשרון נחקר באזהרה, באתר הארץ, 21 בינואר 2003
- ^ כרמל בן צור, גלט-ברקוביץ תובעת את "הארץ" וכתביו: הפרו הבטחות, באתר הארץ, 29 בינואר 2007
- ^ אורן פרסיקו, "עיתונאי אינו מפעיל סוכנים", באתר העין השביעית, 15 בנובמבר 2011
- ^ אורן פרסיקו, "עיתון אינו בית-ספר למרגלים", באתר העין השביעית, 21 באוקטובר 2014
- ^ שולה זקן חשודה שסייעה בהקלות מס למקורביה, באתר "נקים", 2 בינואר 2007
- ^ דוד אברהם, ברוכי הנמצאים: ברוך קרא מצטרף למעריב, באתר וואלה, 14 במרץ 2013
- ^ נדב מנוחין, "המקור" הפכה מותחן חקירות ופוליטיקה לשעמומון משפטי יבש, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2018;
אריאנה מלמד, "המקור" על ליברמן: עובדות שהדעת לא סובלת, באתר ynet, 28 בנובמבר 2012 - ^ ברוך קרא, תיק דובר "שוברים שתיקה" נפתח: מה באמת קרה בחברון? • המקור, באתר חדשות 13, 27 ביוני 2019
- ^ ברוך קרא ורביב דרוקר, "המקור", המקור: פרשת השחיתות בישראל ביתנו – מבט מבפנים, באתר חדשות 13, 21 בפברואר 2017
- ^ ברוך קרא, רביב דרוקר, תיק פואד – החתיך והחיילת: השיחה בין האשה הכל-יכולה שלצד פואד לג'קי בן זקן נחשפת, באתר חדשות 13, 5 ביולי 2016
- ^ שאול אמסטרדמסקי - חתן פרס סוקולוב לשנת 2013, באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2013
- ^ אלו הזוכים באות אביר איכות השלטון לשנת 2018, באתר "סרוגים", 17 בספטמבר 2018
- ^ התחקירנים רביב דרוקר וברוך קרא יקבלו את פרס “כד החלב” בפסטיבל “שובר מסך” שיתקיים במכללת עמק יזרעאל, באתר "NEWS#", 21 במאי 2019