nimentö
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (kielitiede) nominatiivin vanhempi rinnakkaisnimi
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | nimentö | nimennöt |
genetiivi | nimennön | nimentöjen |
partitiivi | nimentöä | nimentöjä |
akkusatiivi | nimentö; nimennön |
nimennöt |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | nimennössä | nimennöissä |
elatiivi | nimennöstä | nimennöistä |
illatiivi | nimentöön | nimentöihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | nimennöllä | nimennöillä |
ablatiivi | nimennöltä | nimennöiltä |
allatiivi | nimennölle | nimennöille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | nimentönä | nimentöinä |
translatiivi | nimennöksi | nimennöiksi |
abessiivi | nimennöttä | nimennöittä |
instruktiivi | – | nimennöin |
komitatiivi | – | nimentöine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | nimennö- | |
vahva vartalo | nimentö- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. nominatiivin vanhempi rinnakkaisnimi
|
|