Serbian ortodoksinen kirkko
Serbian ortodoksinen kirkko Српска православна црква Srpska pravoslavna crkva |
|
---|---|
Perustaja | apostoli Andreas ja pyhä Sava Serbialainen |
Itsenäisyys | 1219 (menetti 1459), jälleen 1832 |
Tunnustaminen | 1219 (Konstantinopoli), uudestaan 1879 |
Päämies | patriarkka Irinej |
Keskuspaikka | Belgrad, Serbia |
Toiminta-alue | Serbia, Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia, Unkari, Pohjois-Makedonia, Montenegro, joitain entisiä Jugoslavian alueita |
Hallinta-alueita | Yhdysvallat, Kanada, Eurooppa, Australia |
Kieli | kirkkoslaavi, paikallisia kieliä |
Jäsenistön määrä | 9 000 000 |
Kotisivu | http://www.spc.rs/ |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Flag_of_the_Serbian_Orthodox_Church.svg/250px-Flag_of_the_Serbian_Orthodox_Church.svg.png)
Serbian ortodoksinen kirkko on yksi ortodoksisen kirkon autokefalisista paikalliskirkoista. Se toimii lähinnä Serbiassa, Bosnian serbtasavallassa ja Montenegrossa, mutta myös muualla entisen Jugoslavian alueella ja ympäri maailmaa serbisiirtolaisten keskuudessa. Maailmanlaajuisesti noin 80 % serbeistä lukeutuu kirkkoon, yhteensä noin yhdeksän miljoonaa henkeä.
Serbian ortodoksista kirkkoa johtaa Hänen autuutensa Pečin arkkipiispa, Belgradin ja Karlovcin ja koko Serbian patriarkka Irinej yhdessä viiden metropoliitan ja 26 piispan kanssa. Maailmanlaajuisesti kirkossa on 40 hiippakuntaa ja yli 3 600 seurakuntaa ja 2 000 pappia. Kirkolla on yli 200 luostaria.
Historiallisesti Serbian kirkko on yksi viidestä ns. uudesta patriarkaatista, jotka ovat ajan myötä eronneet niin sanotuista vanhoista patriarkaateista (Rooma, Konstantinopoli, Aleksandria, Antiokia ja Jerusalem). Se sai autokefalisen aseman Konstantinopolin patriarkalta ensi kerran jo vuonna 1219, toisena slaavilaisena kirkkona Bulgarian jälkeen. Autokefalia menetettiin välillä ja myönnettiin uudelleen 1879.
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
|