Ota Filip
Ota Filip | |
---|---|
![]() | |
Narození | 9. března 1930 Slezská Ostrava ![]() |
Úmrtí | 2. března 2018 (ve věku 87 let) Garmisch-Partenkirchen ![]() |
Povolání | spisovatel, novinář, publicista, redaktor a prozaik |
Témata | literatura |
Ocenění | Cena Adelberta von Chamissa (1986) Cena Andrease Gryphia (1991) medaile Za zásluhy ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ota Filip (9. března 1930 Slezská Ostrava – 2. března 2018 Garmisch-Partenkirchen) byl český a německý spisovatel, jedna z předních postav české exilové literatury. Jeho knihy byly publikovány mezi jiným v češtině, němčině, italštině, francouzštině, španělštině, japonštině a slovinštině.
Biografie
[editovat | editovat zdroj]Mládí
[editovat | editovat zdroj]Ota Filip se narodil v roce 1930 ve Slezské Ostravě. Jeho otec Bohumil Filip byl český cukrář a majitel kavárny v ostravské Nové Radnici. Jeho matka byla polského původu, rozená Marie Mikolajczykowa. Po maturitě na gymnáziu v Praze na Žižkově[1] v roce 1948 pracoval v různých zaměstnáních. Po nástupu na vojnu v roce 1951 byl zařazen k tzv. „černým baronům“, kde se zapletl do připravovaného útěku, který ale vyzradil.[2] Po roce 1953 byl redaktorem v novinách Mladá Fronta (Praha), redaktorem Československého rozhlasu v Plzni a v několika okresních novinách na Moravě.
Perzekuce a odsouzení v ČSSR
[editovat | editovat zdroj]Počátkem 60. let byl vystaven mimosoudní perzekuci, a odsouzen k řadě dělnických profesí. Během těchto let začal psát své první romány, a věnoval se korespondenci s německými a rakouskými autory. Jeho přítel Horst Bienek, básník, esejista a novinář žijící v Mnichově, mu v roce 1968 zprostředkoval vydání prvního románu Cesta ke hřbitovu, v německém překladu Das Café an der Straße zum Friedhof, v nakladatelství Fischer Verlag (Frankfurt am Main). Tato první německá publikace se setkala s velkým úspěchem, a v roce 1969 následovalo italské vydání Il caffè sulla strada del cimitero v nakladatelství Garzanti (Milán). Jeho první román Cesta ke hřbitovu byl také oceněn literární cenou města Ostravy v roce 1967 (k 700. výročí založení města), a vydán v roce 1968 v ostravském nakladatelství Profil (Ostrava). Od ledna 1968 byl redaktorem nakladatelství Profil v Ostravě.[3]
V roce 1970 byl odsouzen za podvracení republiky (§ 98, odst. 1 tr. zákona), mj. na základě jeho korespondence s autory, novináři a jinými představiteli kulturního a politického života v NSR, Rakousku a Švýcarsku. V roce 1974 byl donucen se vystěhovat do Německa. Tam pracoval jako lektor nakladatelství Fischer Verlag, publicista a komentátor. Publikoval řadu románů, které psal v němčině a češtině. Byly vydány v německých nakladatelstvích, a také v exilových českých nakladatelstvích v Německu, Švýcarsku a Kanadě, a od 90. let také v České republice, kde měl Filip mj. úzké kontakty s nakladatelstvím Host (Brno). Ota Filip byl členem Bavorské akademie věd a umění.
Obvinění ze spolupráce s STB
[editovat | editovat zdroj]V lednu 1998 byl v programu bavorské televize (autoři Jürgen W. Möller a Prof. FAMU Lubor Dohnal) obviněn ze spolupráce s StB (Státní bezpečnost).[4][5] Tato obvinění se zakládala na falešných výpovědích kněze (hraběte) Angeluse Waldsteina (OSB, klášter Ettal, Německo) a a jiných tzv. 'svědků' v Československu a NSR. Tento program byl motivován cílem kompromitovat Filipa a znemožnit jeho publicistickou činnost v Německu a Československu v 90. letech, která se kriticky zabývala sudetoněmeckými tématy a česko-německými vztahy. Dnes přístupné materiály StB (Archív bezpečnostních složek, https://www.abscr.cz/) dokazují, že tato obvinění byla neopodstatněná (mj., arch. číslo 14288 S StB Ostrava, V-4569 S Stb Ostrava a V-1258 MV-SÚ; citované v útvaru S FMV-SEO). Např. v červnu 1972 StB konstatuje, že "FILIP byl v roce 1969 odsouzen pro nepřátelskou činnost podle § 98 tr. zákona a po propuštění z výkonu trestu v trestné činnosti pokračoval, ve spolupráce [sic] s exponenty pravice v oblasti kultury", tedy jinými slovy angažoval se pro disidentské hnutí, ne pro spolupráci s StB. Neopodstatněná obvinění Oty Filipa v programu bavorské televize (autoři Jürgen W. Möller a Prof. FAMU Lubor Dohnal) v lednu 1998 dohnala jeho syna Pavla, profesora matematiky na univerzitě v Bochumi (Německo), k sebevraždě. Byl traumatizován perzekucí a vězněním svého otce v letech 1969-1974 v Československu, a nemohl se smířit s další mimosoudní, sudetoněmeckými a česko-německými tématy v 90. letech motivovanou, perzekucí svého otce, tentokrát v Německu.
Život v zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Posledních dvacet let svého života žil Ota Filip se svou manželkou Marii (rozenou Ledvinovou) v podalpském městečku Murnau am Staffelsee[6], kde pořádal literární a jiná umělecká setkání, s německými i českými autory, literáty a novináři. Jeho manželka Marie Filip zemřela 31. prosince 2014, po těžké a krátké nemoci, v jeho přítomnosti v nemocnici v Mnichově. Týden předtím oslavili 61. výročí jejich svatby, 25. prosince 1953. Ota Filip zemřel 2. března 2018 v nemocnici v Garmisch-Partenkirchenu, na následky zápalu plic.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]- Cesta ke hřbitovu, Profil, Ostrava, 1968
- Blázen ve městě, Konfrontace, Curych, 1975; Profil, Ostrava, 1991
- Nanebevstoupení Lojzka Lapáčka ze Slezské Ostravy, Edice Petlice, sv. č. 28, Praha, 1974; Český spisovatel, Praha, 1994
- Poskvrněné početí, Sixty-Eight Publishers, Toronto, 1976; Západočeské nakladatelství, 1990
- Valdštýn a Lukrecie, ’68 Publishers|Sixty-Eight Publishers, Toronto, 1979
- Děda a dělo, Host, Brno, 2009
- Touha po Procidě, (česky nevyšlo)
- Kavárna Slavia, Český spisovatel, Praha, 1993
- Sedmý životopis, Host, Brno, 2000
- Sousedé a ti ostatní, Host, Brno, 2003
- 77 obrazů z ruského domu - Román o velké, ztroskotané lásce a vzniku abstraktního umění, Barrister & Principal, Brno, 2004
- Osmý čili nedokončený životopis, Host, Brno, 2007
Podílel se autorsky i na sborníku, pojednávajícím o tzv. Brněnském pochodu smrti:
- TUČKOVÁ, Kateřina; POLLACK, Martin; FILIP, Ota. Brněnský pochod smrti. 1. vyd. Brno: Větrné mlýny, 2012. 108 s.
Ocenění
[editovat | editovat zdroj]- 1986 cena Adelberta von Chamisso
- 1991 Cena Andrease Gryphia
- 2012 Medaile Za zásluhy
2. stupeň, udělená prezidentem ČR za zásluhy o stát v oblasti umění
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Kubica, Jan. Život ve 30. a 40. letech dvacátého století v multikulturních regionech střední Evropy: na základě autobiografických próz německy píšících autorů - Ota Filip, Horst Bienek a další. 1. vydání. Olomouc: Univerzita Palackého v Olomouci, 2016. 318 stran. Monografie. ISBN 978-80-244-5045-2. S. 10.
- ↑ Zemřel spisovatel Ota Filip. Novinky.cz [online]. Borgis [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
- ↑ Zemřel spisovatel Ota Filip. Z ČSSR ho vyhnali, v Německu zažil úspěch i tragédii. iDNES.cz [online]. 2018-03-03 [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
- ↑ EDER, Kryštof. Spisovatel Ota Filip: Po obvinění ze spolupráce s StB spáchal jeho syn sebevraždu. ČtiDoma.cz [online]. 2019-02-10 [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
- ↑ Oceněný Ota Filip a poučení novináři | Přítomnost.cz [online]. [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
- ↑ Slovník české literatury. www.slovnikceskeliteratury.cz [online]. [cit. 2022-02-28]. Dostupné online.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Jan Kubica, Spisovatel Ota Filip, Větrné mlýny (Prag) 2012, ISBN 978-80-7443-046-6
- Verspätete Abrechnungen von Ota Filip, mit einem Beitrag von Walter Schmitz sowie einer Bibliografie. Dresden : Thelem, 2012. (veröffentlichte 9. Dresdner Chamisso-Poetikvorlesungen) [1]
- Kliems, Alfrun: Im Stummland : zum Exilwerk von Libuše Moníková, Jiří Gruša und Ota Filip, Frankfurt am Main ; Berlin ; Bern ; Bruxelles ; New York ; Oxford ; Wien : Lang, 2003
- Massum Faryar, Fenster zur Zeitgeschichte : eine monographische Studie zu Ota Filip und seinem Werk, Berlin : Mensch-und-Buch-Verl., 2005
- Kritisches Lexikon zur deutschsprachigen Gegenwartsliteratur. Hrsg. v. Heinz Ludwig Arnold. München: edition text + kritik
- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století I. A-J. Praha ; Litomyšl: Paseka, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7.
- KUBICA, Jan. Doppelsprachigkeit bei Ota Filip – zwei Identitäten?. In: MEIER, Jórg. Jahrbuch des Bundesinstituts für Kultur und Geschichte der Deutschen im östlichen Europa. Oldenbourg: De Gruyter, 2018. ISBN 978-3-11-056205-7. S. 271–285. (německy)
- KUBICA, Jan. Ota Filip. Ein Vermittler zwischen zwei Kulturen. In: HRDINOVÁ, Eva Maria. Kdopak by se překladu bál? Překlad jako didaktický nástroj pro výuku cizích jazyků II. Olomouc: Univerzita Palackého v Olomouci, 2020. ISBN 978-80-244-5855-7. S. 49–56. (německy)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ota Filip na Wikimedia Commons
Osoba Ota Filip ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ota Filip
- Osobní stránky
- Ota Filip na Literární mapě německy píšících autorů z Moravy a Slezska
- Ota Filip a poznámky k jeho takzvaným ostravským románům Archivováno 7. 1. 2013 na Wayback Machine.
- Ota Filip: Před minulostí nelze utéct - rozhovor
- Pořad Českého rozhlasu Osm životopisů Oty Filipy, obsahuje množství dosud nezveřejněných informací a dokumentů ze života Oty Filipa včetně citací materiálů Státní bezpečnosti o Filipově spolupráci