Nikola Tesla
Nikola Tesla | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Никола Тесла |
Narození | 10. července 1856 Smiljan, ![]() |
Úmrtí | 7. ledna 1943 (ve věku 86 let) New York, ![]() |
Příčina úmrtí | infarkt myokardu |
Místo pohřbení | Muzeum Nikoly Tesly (44°48′18″ s. š., 20°28′15″ v. d.) |
Bydliště | Smiljan (1856–1870) Karlovac (1870–1873) Štýrský Hradec (1875–1878) Praha (1880–1881) Budapešť (1881–1882) Paříž (1882–1884) New York (od 1884) Colorado Springs (od 1899) |
Národnost | chorvatští Srbové |
Alma mater | Gymnázium Karlovac (1870–1873) Technická univerzita Štýrský Hradec (1875–1878) Univerzita Karlova |
Povolání | vynálezce, elektroinženýr, strojní inženýr, fyzik a futurolog |
Zaměstnavatelé | Tesla Electric Light & Manufacturing (od 1886) Westinghouse Electric Corporation (od 1888) |
Znám jako | fyzik, vynálezce, elektrotechnický inženýr |
Ocenění | medaile Elliotta Cressona (1894) Edisonova Medaile (1916) John Scott Medal (1934) velkokříž Řádu Bílého lva (1936) doctor honoris causa from the University of Paris (1937) … více na Wikidatech |
Nábož. vyznání | Srbská pravoslavná církev |
Rodiče | Milutin Tesla[1] a Đuka Tesla[1] |
Příbuzní | Marica Kosanovic[1] (sourozenec) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nikola Tesla (srbsky Никола Тесла, 10. července 1856, Smiljan, Rakouské císařství – 7. ledna 1943, New York) byl vynálezce, fyzik a konstruktér elektrických strojů, zařízení a přístrojů srbské národnosti, dlouhodobě žijící v Americe.[2][3] Mimo jiné vynalezl asynchronní motor a jeho práce formovaly základ moderních systémů na vícefázový střídavý proud. Po předvedení bezdrátové telekomunikace v roce 1893 a po vítězství v tzv. „válce proudů“ proti Thomasi A. Edisonovi byl všeobecně respektován jako nejvýznamnější americký elektrotechnický inženýr. Jeho práce daly základ moderní elektrotechnice a mnoho jeho objevů mělo zásadní význam pro budoucnost.
Přestože byl Tesla velmi plodný vynálezce, neměl výraznější podnikatelské schopnosti či ambice, a často se kvůli svým experimentům a projektům zadlužoval. Měl také potíže s uznáváním svých patentů, přičemž se dostával do konfliktů s jinými vynálezci a podnikateli, především s Edisonem a s Marconim. Později se zabýval vizionářskými a v důsledku potenciálně převratnými, ale podle jeho sponzorů, především J. P. Morgana, málo výdělečnými projekty. Kvůli všem těmto faktorům se dostal do finančních problémů, uchýlil se do ústraní a zemřel poměrně chudý a zapomenutý.
Život
[editovat | editovat zdroj]Nikola Tesla se narodil 10. července 1856 srbským rodičům ve vesnici Smiljan blízko města Gospić v kraji Lika, tehdy ležícím v Chorvatském království (autonomní korunní země v rámci rakousko-uherského Zalitavska). Po absolvování gymnázia v Karlovaci odešel studovat fyziku a matematiku na polytechniku ve Štýrském Hradci. V prvním ročníku složil deset zkoušek s vyznamenáním. Profesoři brzy poznali Teslův talent a umožnili mu, aby pomáhal při fyzikálních pokusech. Při studiu se Tesla setkal s Gramovým dynamem a po mnoha pokusech s ním se utvrdil v tom, že motory na stejnosměrný proud se nehodí pro praktické využití, a v létě 1883 zkonstruoval první motor na střídavý proud. Otec přesvědčil Teslu, aby studoval na Karlo-Ferdinandově univerzitě v Praze, kterou navštěvoval v letním semestru 1880. Zde byl ovlivněn Ernstem Machem. Po otcově smrti ale studia na univerzitě zanechal (měl dokončen jen jeden semestr).[4]
V roce 1880 se přestěhoval do Budapešti, kde pracoval v telegrafní společnosti a začal se intenzivně zabývat výzkumem elektřiny. Po dvou letech se přestěhoval do Paříže a v červnu 1884 se natrvalo usadil ve Spojených státech (občanství USA získal v roce 1891).
Tesla začal v roce 1884 pracovat ve společnosti Edison Machine Works. Po neshodách s Edisonem v roce 1886 založil vlastní firmu Tesla Electric Light & Manufacturing. Firma především vyráběla a patentovala vylepšení pro obloukové lampy. Tesla se však chtěl věnovat strojům na střídavý proud, s čímž investoři nesouhlasili a propustili ho. Nenašel si práci v oboru a jistý čas jako dělník kopal příkopy. V roce 1887 podepsal smlouvu s Edisonovým velkým rivalem Westinghousem, pokračoval v jeho laboratořích ve výzkumu střídavého proudu a udělal i mnoho jiných objevů.
V roce 1888 učinil objev, že lze vytvořit točivé magnetické pole, jestliže jsou dvě cívky, postavené do pravého úhlu, napájeny střídavým proudem s fázovým posunem 90 stupňů. Tento objev umožnil vynález střídavého indukčního motoru, jenž se dnes obvykle nazývá asynchronní motor. Hlavní výhodou asynchronního motoru (proti stejnosměrným a komutátorovým motorům) je to, že ke své činnosti nepotřebuje komutátor, proto je levnější, má vyšší životnost a hlavně účinnost. Tímto vynálezem odstranil poslední překážku pro rozvoj distribučních sítí střídavého proudu.
Roku 1891 se začal zabývat technologií rádiového přenosu a v roce 1893 jako první na světě veřejně předvedl radiokomunikační přístroj. Teslovy objevy a vynálezy pokračovaly i v následujících letech: nechal si přihlásit kolem 300 patentů. Mnoho jeho objevů vzniklo jako vedlejší produkt základního výzkumu a někdy si ihned neuvědomil jejich budoucí potenciál, a tak je nepublikoval a později mu nebylo přisouzeno prvenství.
V 90. letech narůstaly Teslovy konflikty s Edisonem v tzv. „válce proudů“, v níž se horlivě diskutovalo o vhodnosti užití stejnosměrného nebo střídavého elektrického proudu v rozvodné síti. Edison, který si chtěl udržet příjmy z patentů na stejnosměrné přístroje, vynaložil mnoho úsilí a prostředků, aby Teslův koncept znevěrohodnil, ale nakonec neuspěl a v roce 1896 firma Westinghouse Electric Corporation uvedla do provozu velkou elektrárnu na Niagarských vodopádech s využitím dvoufázových alternátorů.
V roce 1899 se Tesla přestěhoval do městečka Colorado Springs, kde si vybudoval velkou specializovanou laboratoř, ve které se několik měsíců zabýval pokročilými a vizionářskými výzkumy souvisejícími hlavně s bezdrátovým přenosem elektrické energie. V roce 1900 Tesla Colorado Springs opustil, získal finance od miliardáře J. P. Morgana a s jejich pomocí se pustil do velkého projektu tzv. Wardenclyffské věže, která měla umožňovat bezdrátovou distribuci elektřiny na velké vzdálenosti. S výstavbou 57 metrů vysoké věže se začalo na Long Islandu následující rok, celý projekt si však vyžadoval další financování a když Morgan po několika letech neviděl návratnost svých investic, přestal Teslu podporovat. Přestože se Tesla snažil získat prostředky z jiných zdrojů, nebyl úspěšný, projekt nebyl dokončen a Wardenclyffská věž byla v roce 1917 zbořena. Tesla se navíc dostal do velkých právních tahanic s Guglielmem Marconim o vynález rádia. Teslu velmi znechutilo, když Marconi dostal v roce 1909 Nobelovu cenu za fyziku pro objev rádia, ačkoli on ho objevil už několik let před ním.[5] Přestože jeho prvenství bylo jednoznačně prokazatelné, Marconi měl v té době velký vliv a tak tento spor nakonec vyřešil soud v Teslův prospěch až v roce 1943, tři měsíce po Teslově smrti.[6]
Teslovy finanční problémy narůstaly, nedařilo se mu získat finance na své projekty a po první světové válce se stáhl do ústraní. Dále pokračoval ve výzkumech, ale už více v teoretické rovině, přičemž se zabýval futuristickými projekty, jako např. tzv. paprsky smrti (teleforce), které v době 2. světové války nabídl vládě USA k případné obraně proti nacistickému Německu, nebo létajícími stroji poháněnými elektromagnetickým polem.
V šestadvaceti letech, které uplynuly od chvíle, kdy byl v roce 1916 Tesla vyznamenán Edisonovou medailí a jeho smrtí v roce 1943, se obecný názor na Teslu postupně zcela změnil. Přestal být považován za seriózního inženýra a v očích veřejnosti se stal stárnoucím podivínem, jenž chrlí fantastické články pro populární časopisy.
Ve svých spisech se zmínil o jím předpokládaných dalekosáhlých důsledcích rozvoje elektrických zařízení, mezi které zařadil vznik celosvětové informační bezdrátové sítě pro přenos hlasu, textu a obrazu. Nikola Tesla, který byl sám prvním, kdo sestrojil a použil rádiové dálkové ovládání, předpokládal vývoj elektrotechniky směrem k umělé inteligenci. Tuto myšlenku rozvedl a předpokládal, že pokud lidstvo bude používat k válečným účelům převážně bojové stroje s umělou inteligencí, z jeho pohledu logicky časem přestane k válkám docházet úplně.
Tesla se v pokročilém věku stal vegetariánem, žijícím pouze na mléku, chlebu, medu a zeleninových šťávách.[7][8] Nikola Tesla zemřel 7. ledna 1943 v pokoji hotelu New Yorker. Všechny Teslovy zápisky a poznámky po jeho smrti zabavila FBI.[9]
Pocty a pomníky
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1d/Nikola_Tesla_monument.jpg/220px-Nikola_Tesla_monument.jpg)
- Po Teslovi byla v roce 1960 pojmenována tesla, jednotka magnetické indukce
- V roce 2003 se v soutěži Největší Chorvat umístil na druhém místě za prezidentem Josipem Brozem Titem.
- Muzeum Nikoly Tesly se nachází v Bělehradě.
- Jeho jméno nese např.:
- kráter na odvrácené straně Měsíce
- planetka 2244 Tesla, kterou objevil Milorad B. Protić
- mezinárodní letiště v Bělehradě
- automobilka Tesla
- československý podnik Tesla
- Pomník věnovaný Teslovi byl postaven mj.:
- na Niagarských vodopádech ve státě New York
- v Queen Victoria Parku u Niagarských vodopádů v kanadském Ontariu (představuje Teslu stojícího na části alternátoru)
- v areálu Teslova laboratoria Wardenclyffe v městě Shoreham ve státě New York
- před Katedrálou sv. Sávy ve městě New York
- u rodného domu v obci Smiljan v Chorvatsku
- v Záhřebu
- u Národní knihovny Srbska v Bělehradě
- před Fakultou elektrotechniky Bělehradské univerzity
- ve Višegradě v Bosně a Hercegovině
- v Praze (viz níže)
Tesla a Československo
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c9/Nikola_Tesla_monument_in_Prague_12.jpg/220px-Nikola_Tesla_monument_in_Prague_12.jpg)
V roce 1880 studoval Nikola Tesla na Karlo-Ferdinandově univerzitě. 28. listopadu 1936 byl Teslovi udělen čestný titul doktora technických věd (dr. h. c.) Českého vysokého učení technického v Praze a v pražských Dejvicích byla po Teslovi pojmenována ulice.[10][11][12] Čestný doktorát obdržel také 10. dubna 1937 na Vysokém učení technickém v Brně.[13] 10. července 1937 na oslavě Teslových 81. narozenin v New Yorku mu předal československý velvyslanec Řád Bílého lva I. třídy.[14] 7. října 1959 byla vydána poštovní známka s vyobrazením Nikoly Tesly v hodnotě 25 haléřů, navržená Cyrilem Boudou a vyrytá Jaroslavem Goldschmiedem v nákladu 470 000 kusů.[15]
V červenci 2003 byla odhalena busta Tesly v budově Českého rozhlasu.[16] 4. září 2014 byl v Praze 6 v ulici Nikoly Tesly odhalen pomník v podobě stylizovaného výboje. S rozměry 270×495×225 cm byl v té době největším pomníkem Nikoly Tesly na světě.[17] Pomník je dílem akademického sochaře Stefana Milkova a architekta Jiřího Trojana. Základní kámen pomníku byl položen v listopadu 2006 při příležitosti 150. výročí narození Tesly a za přítomnosti chorvatského prezidenta Stjepana Mesiće.[18]
„ | Račte sděliti s obcí pražskou mé upřímné díky za její laskavé a cenné poselství. Mám milé vzpomínky na Vaše krásné město, a inspirace, které se mně tam dostalo, právě nyní mně napomáhá při mé práci. Veliké pocty, jež se mi tam prokazovaly, jsou mnou velmi vysoce ceněny, a doufám, že se ukáži býti jich hoden. Můj obdiv pro skvělý lid Československa, nositele pochodně vzdělanosti, nemůže býti vyjádřen slovy. Projevuji nejvřelejší přání pro jeho stálý zdar. | “ |
— Nikola Tesla v děkovném dopisu rektorátu ČVUT v roce 1936[19]
|
Významné vynálezy
[editovat | editovat zdroj]Fotografie
[editovat | editovat zdroj]-
Rodný dům
-
Nikola Tesla asi v roce 1879
-
Teslův transformátor v Australském národním muzeu
-
Teslův generátor na výstavě v roce 1893
-
Tesla při pokusech s tvarem vinutí transformátoru
-
Nikola Tesla v laboratoři v Colorado Springs (vícenásobná expozice)
-
Mark Twain v Teslově laboratoři
-
Teslova socha u Niagarských vodopádů
-
Teslův památník v Praze
-
Teslův pomník v Záhřebu
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Nikola Tesla na slovenské Wikipedii.
- ↑ a b c Nikola Tesla. Dostupné online. [cit. 2020-07-03].
- ↑ Electrical pioneer Tesla honoured. BBC News. 10-07-2006. Dostupné online [cit. 20-05-2013].
- ↑ No, Nikola Tesla's Remains Aren't Sparking Devil Worship In Belgrade [online]. Radio Free Europe/Radio Liberty, 9 June 2015. Dostupné online.
- ↑ SEIFER, Marc. Wizard: The Life and Times of Nikola Tesla; Biography of a Genius. Secaucus, NJ: Carol Publishing Group, 1996. Dostupné online.
- ↑ White, Thomas H. Nikola Tesla: The Guy Who DIDN'T "Invent Radio [online]. Earlyradiohistory.us, 1 November 2012. Dostupné online.
- ↑ Marconi Wireless Tel. Co. v. United States, 320 U.S. 1 (1943) [online]. Dostupné online.
- ↑ SEIFER, Marc. Tesla's "Death Ray" Machine [online]. bibliotecapleyades.net [cit. 2012-07-04]. Dostupné online.
- ↑ GITELMAN, LISA. Reconciling the Visionary with the Inventor Wizard: The Life and Times of Nikola Tesla [online]. technology review (MIT) [cit. 2012-06-03]. Dostupné online.
- ↑ BAJEROVÁ, J. Nikola Tesla: Geniální objevy a vynálezy pána blesků obdivujeme dodnes. Elektrina.cz [online]. 2018-01-05 [cit. 2019-07-23]. Dostupné online.
- ↑ Významné osobnosti, jímž byl udělen čestný doktorát ČVUT v Praze. www.cvut.cz [online]. [cit. 2013-01-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-11-04.
- ↑ Prohlášení Nikoly Tesly doktorem technických věd. Národní politika. 1936-11-29, roč. 54, čís. 328, s. 4. Dostupné online [cit. 2017-05-11].
- ↑ Třída Nikola Tesly. Národní politika. 1936-11-28, roč. 54, čís. 327, s. 3. Dostupné online [cit. 2017-05-11].
- ↑ Slavnostní promoce inž. dr. N. Tesly v Brně. Národní politika. 1937-04-11, roč. 55, čís. 100. Dostupné online [cit. 2017-05-11].
- ↑ Nikola Tesla děkuje Československu. Národní politika. 1937-07-12, roč. 55, čís. 188, s. 1. Dostupné online [cit. 2017-05-11].
- ↑ Radiovynálezci – Nikola Tesla [online]. Infofila [cit. 2017-05-12]. Dostupné online.
- ↑ Nikola Tesla má v Českém rozhlase bustu. Radio Praha [online]. 2003-07-11 [cit. 2017-05-11]. Dostupné online.
- ↑ VIDEO: VÝBOJ UDEŘIL – NEJVĚTŠÍ POMNÍK TESLY NA SVĚTĚ JE V PRAZE 6 Archivováno 10. 9. 2014 na Wayback Machine., tiskovina Městské části Praha 6, 4. 9. 2014
- ↑ Pomník vědce Nikoly Tesly odhalili v pražských Dejvicích. Novinky.cz [online]. Borgis, 2014-09-04 [cit. 2017-05-11]. Dostupné online.
- ↑ Poděkování. Národní politika. 1936-12-24, roč. 54, čís. 353, s. 4. Dostupné online [cit. 2017-05-11].
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- LOMAS, Robert. The Man who Invented the Twentieth Century: Nikola Tesla, Forgotten Genius of Electricity. [s.l.]: Headline, 1999. ISBN 9780747275886. (anglicky)
- CHANEY, Margaret. Tesla. Člověk mimo čas. Překlad Vladislav Malát. Praha: Citadela, 2012. ISBN 978-80-970875-7-9.
- KENT, David J. Tesla – génius, který zkrotil elektřinu (původním názvem: Tesla: The Wizard of Electricity). Překlad Radek Beneš. 1. vyd. Brno: Jota, 2017. 248 s. ISBN 978-80-7565-238-6.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Nikola Tesla na Wikimedia Commons
Osoba Nikola Tesla ve Wikicitátech
Autor Nikola Tesla ve Wikizdrojích
Encyklopedické heslo Tesla v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Nikola Tesla
- Fyzik, který změnil svět
- Životopis[nedostupný zdroj]
- Údajný vlastní Teslův životopis
- Disidenti vědy a techniky (vědecky nepodložené, nicméně v bulvární rovině oblíbené spekulace o Teslově díle)
- (srbsky) (anglicky) Nikola Tesla Museum
- (anglicky) Vybrané články od Tesly a o Teslovi
- (anglicky) Co se stalo s Teslovou pozůstalostí
- Američtí fyzici
- Srbští fyzici
- Američtí vědci
- Srbští vědci
- Američtí vynálezci
- Srbští vynálezci
- Chorvatští Srbové
- Američané srbského původu
- Osobnosti na jugoslávských bankovkách
- Osobnosti na srbských bankovkách
- Držitelé čestných doktorátů ČVUT
- Nositelé Řádu Bílého lva I. třídy
- Držitelé čestných doktorátů VUT v Brně
- Narození 10. července
- Úmrtí 7. ledna
- Narození v roce 1856
- Úmrtí v roce 1943
- Úmrtí v New Yorku
- Naturalizovaní občané USA
- Osobnosti na amerických poštovních známkách
- Držitelé čestných doktorátů Technické univerzity Vídeň