Felix Weingartner
Vzhled
Felix Weingartner | |
---|---|
![]() | |
Narození | 2. června 1863 Zadar |
Úmrtí | 7. května 1942 (ve věku 78 let) Winterthur |
Alma mater | Vysoká škola hudební a divadelní v Lipsku |
Povolání | dirigent, skladatel klasické hudby, klavírista, muzikolog, spisovatel a hudební skladatel |
Zaměstnavatelé | Univerzita hudebních a dramatických umění ve Vídni |
Ocenění | Zlatá medaile Royal Philharmonic Society (1937) |
Choť | Feodora von Dreifus (1903–1911)[1] Lucille Marcel (1912–1921)[2][1] Betty Callish (1922–1931)[1] Carmen Studer (1931–1942)[1] |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/Felix_Weingartner%2C_von_J._C._Schaarw%C3%A4chter.jpg/258px-Felix_Weingartner%2C_von_J._C._Schaarw%C3%A4chter.jpg)
Felix von Weingartner (2. červen 1863, Zadar – 7. květen 1942, Winterthur) byl rakouský hudební skladatel, dirigent a hudební publicista narozený na území dnešního Chorvatska. V letech 1908–1911 byl ředitelem dvorní opery ve Vídni, když tuto pozici převzal po Gustavu Mahlerovi. Jako dirigent vynikl zvláště v interpretaci Beethovenových symfonií. Sám psal opery, operní libreta, symfonie i vokální hudbu. Podílel se na redakci souborného vydání děl Hectora Berlioze a Josepha Haydna.[3]
Diskografie
[editovat | editovat zdroj]Opery
[editovat | editovat zdroj]- Sakuntala, Op. 9
- Malawika, Op. 10
- Genesius, Op. 14
- Orestes, Op. 30
- Agamemnon, Op. 30/1
- Das Totenopfer (Oběť za zemřelé), Op. 30/2
- Die Erinyen, Op. 30/3
- Kain und Abel, Op. 54
- Dame Kobold, Op. 57
- Die Dorfschule (Vesnická škola), Op. 64
- Meister Andrea, Op. 66
- Der Apostat (Odpadlík), Op. 72
Symfonie
[editovat | editovat zdroj]- 1, Op. 23 (1899)
- 2, Op. 29 (1901)
- 3, Op. 49 (1910)
- 4, Op. 61 (1917)
- 5, Op. 71 (1926)
- 6, "La Tragica", Op. 74 (1929)
- 7, "Choral" Op. 87 (1935-7)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Felix Weingartner na Wikimedia Commons