Adlí Mansúr
Adlí Mansúr | |
---|---|
Adlí Mansúr (2005) | |
Prozatímní prezident Egypta | |
Ve funkci: 4. července 2013 – 8. června 2014 | |
Předseda vlády | Házim al-Bibláwí Ibráhím Mahlab |
Viceprezident | Muhammad Baradej (prozatímní) |
Předchůdce | Muhammad Mursí |
Nástupce | Abd al-Fattáh as-Sísí |
Předseda Nejvyššího ústavního soudu Egypta | |
Ve funkci: 1. července 2013 – 30. června 2016 | |
Jmenující | Muhammad Mursí |
Předchůdce | Máhir al-Buhajrí |
Nástupce | Abdal Waháb Abdal Ráziq |
Narození | 23. prosince 1945 (78 let) Káhira, Egyptské království |
Sídlo | Heliopolský palác |
Alma mater | Káhirská univerzita École nationale d'administration |
Profese | magistrát, soudce, politik a advokát |
Náboženství | sunnitský islám |
Ocenění | Řád Nilu Řád republiky |
Podpis | ![]() |
Commons | Adli Mansur |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Adlí Mahmúd Mansúr (arabsky عدلى محمود منصور; * 23. prosince 1945 Káhira)[1][2] je egyptský soudce a politik, který zastával funkci předsedy Nejvyššího ústavního soudu Egypta.[3] Od 4. července 2013 do 8. června 2014 působil také jako prozatímní prezident Egypta po vojenském převratu v roce 2013, který svrhl prezidenta Muhammada Mursího. Převrat proti prezidentu Mursímu podpořilo několik světských a náboženských osobností, například velký imám univerzity al-Azhar Ahmad at-Tajib, koptský papež Theodoros II. a Muhammad Baradej, a armáda jmenovala Mansúra prozatímním prezidentem do doby, než se uskuteční volby.[4][5][6] Mursí odmítl uznat své odvolání za platné a nadále trval na tom, že pouze on může být považován za legitimního prezidenta Egypta.[4] Mansúr složil přísahu před Nejvyšším ústavním soudem 4. července 2013.[7]
Raný život a vzdělání
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Káhiře. V roce 1967 absolvoval právnickou fakultu Káhirské univerzity, v roce 1969 získal postgraduální titul v oboru právo, v roce 1970 vystudoval ekonomii a získal postgraduální titul v oboru operační analýza (manažérská věda) na Káhirské univerzitě.[1] Později navštěvoval francouzskou École nationale d'administration (ENA), kterou absolvoval v roce 1977.
V 80. letech strávil šest let v Saúdské Arábii, kde pracoval jako poradce ministerstva obchodu.[8]
Působení u Nejvyššího ústavního soudu
[editovat | editovat zdroj]V roce 1992 byl jmenován členem Nejvyššího ústavního soudu.[9] Později působil jako místopředseda Nejvyššího ústavního soudu až do 1. července 2013, kdy se stal předsedou Nejvyššího ústavního soudu poté, co ho do této funkce 19. května jmenoval prezident Mursí.[2][10]
Příležitost složit přísahu jako předseda Nejvyššího ústavního soudu měl až 4. července 2013, těsně před složením prezidentské přísahy.[11][12]
Dne 30. června 2016 jej ve funkci nahradil Abdal Waháb Abdal Ráziq.[13]
Prozatímní prezident Egypta
[editovat | editovat zdroj]Dne 3. července 2013 byl jmenován prozatímním prezidentem Egypta poté, co byl po protestech v Egyptě v důsledku státního převratu svržen Muhammad Mursí. Jeho jmenování oznámil v televizi ministr obrany Abd al-Fattáh as-Sísí.[14] Předtím se krátce objevily nejasnosti ohledně toho, kdo přesně byl jmenován prozatímním prezidentem, přičemž některé zdroje naznačovaly, že to byl bývalý předseda Nejvyššího ústavního soudu Máhir al-Buhajrí. Mansúr složil přísahu 4. července 2013.[7]
Krátce obnovil funkci viceprezidenta, která byla zrušena přijetím současné ústavy 26. prosince 2012, a 7. července 2013 jmenoval do této funkce dočasně vůdce opozice Muhammada Baradeje. Dne 8. července Mansúr vydal dekret, po němž měly následovat celostátní volby.[15] Dne 9. července jmenoval úřadujícím premiérem ekonoma Házima al-Bibláwího.[16]
První zahraniční cestu ve funkci prozatímního prezidenta podnikl 8. října 2013 do Saúdské Arábie, která byla hlavním podporovatelem Mursího svržení.[17]
Dne 19. září 2013 oznámil, že se nebude ucházet o prezidentský úřad, a prohlásil, že se vrátí do funkce předsedy Nejvyššího ústavního soudu.[18]
Osobní život
[editovat | editovat zdroj]Je ženatý a má syna a dvě dcery.[19]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Adlí Mansúr na Wikimedia Commons
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Adly Mansour na anglické Wikipedii.
- ↑ a b بالتفاصيل.. هذا هو رئيس مصر المحتمل – بوابة الشباب [online]. [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu. (arabsky)
- ↑ a b Profile: Interim Egyptian President Adly Mansour [online]. BBC, 2013-07-04 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ التشكيل الحالى للمحكمة [online]. [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu. (arabsky)
- ↑ a b Coup topples Egypt’s Morsy; deposed president under ‘house arrest’ [online]. CNN, 2013-07-04 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Obama 'deeply concerned' by Morsi ouster [online]. United Press International, 2013-07-03 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ TAYLOR, Adam. Here's The New Acting President Of Egypt. Business Insider [online]. 2013-07-03 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ a b Adly Mansour Sworn in As Egypt's Interim President. HuffPost [online]. 2013-07-04 [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu.
- ↑ Egypt's president makes first trip to Saudi Arabia [online]. Yahoo!, 2013-10-07 [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu.
- ↑ Profiles: Adly Mansour and Mohamed ElBaradei - Egypt’s incoming leaders. The Independent [online]. 2013-07-04 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Morsi appoints new head of constitutional court [online]. 2013-05-30 [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-07-03.
- ↑ Egypt swears in supreme court chief justice Adly Mansour as interim president after Mohammed Morsi removed by military [online]. CBS News, 2014-07-04 [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu.
- ↑ تنصيب المستشار عدلي منصور رئيساً انتقالياً لمصر [online]. [cit. 2022-12-16]. Dostupné online. (arabsky)
- ↑ Mansour replaced as head of Egypt's constitutional court after reaching retirement age [online]. 2016-05-29 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Adly Mansour, Chief Justice Of Egypt's Supreme Constitutional Court, Named Interim President. HuffPost [online]. 2013-07-03 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Egypt unrest: Interim leader outlines election timetable [online]. BBC, 2013-07-09 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Egypt spokesman: Economist Hazem el-Biblawi named prime minister; ElBaradei vice president. StarTribune [online]. 2013-07-09 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Egypt's president makes first trip to Saudi Arabia [online]. Yahoo! [cit. 2022-12-16]. Dostupné v archivu.
- ↑ Mansour: I will not run for presidency. Egypt Independent [online]. 2013-11-19 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.
- ↑ Egypt’s Adly Mansour: Interim president, veteran judge, mystery man [online]. CNN, 2013-07-05 [cit. 2022-12-16]. Dostupné online.