Žaludek
Žaludek | |
---|---|
![]() | |
Trávicí soustava člověka: žaludek znázorněn růžově | |
![]() | |
Průřez žaludkem člověka | |
Latinsky | ventriculus |
Gray | 1161 |
Žaludek (řecky: gaster nebo stomachos; latinsky: ventriculus) je vakovitý, dutý orgán, který je součástí trávicí soustavy a jehož funkcí je mechanický (segmentační pohyby) a chemický (enzymatická úprava) rozklad tráveniny. Dále zpracování, smíšení a promíchání potravy před jejím přesunem do střeva.
Stavba žaludku se může u různých druhů podstatně lišit. Rozeznáváme žaludky jednokomorové a vícekomorové, kde jsou vytvořeny předžaludky, jako například u skotu. Podle typu sliznice uvnitř samotného žaludku rozlišujeme žaludek jednoduchý a složitý. Složitý žaludek, jaký mají kůň nebo prase, má uvnitř dva typy sliznice – žláznatou a bezžláznatou. Jednoduchý žaludek masožravců a člověka je vyplněn pouze žláznatou sliznicí. Lidský žaludek je tedy jednokomorový jednoduchý žaludek.
Obecně lze říci, že býložravci mají mnohem složitější žaludek (vůbec celou trávicí soustavu) než masožravci.
Žaludek člověka
[editovat | editovat zdroj]Lidský žaludek je rozšířená část trávicí trubice, která navazuje na jícen a z druhé strany z něj vychází dvanáctník. Jedná se o svalový vak uložený v dutině břišní pod levou klenbou brániční mezi slezinou a játry. Jeho tvar a velikost se mění v souvislosti s jeho naplněním a polohou těla. Obecně však má tvar zahnutého vaku s levým konvexním a pravým konkávním okrajem (zakřivením) :
- curvatura major – zakřivení levého okraje, vyklenuté doleva dolů
- curvatura minor – zakřivení pravého okraje, obrácené konkavitou doprava nahoru
- cardia (česlo) – vústění jícnu shora do žaludku při curvatura minor
- pylorus (vrátník) – zúžené místo, navazuje na žaludek dvanáctník
Hlavní funkcí žaludku je trávení. Protože obsahuje kyselinu chlorovodíkovou, chrání povrch žaludku alkalický hlen, takže tráví potravu, aniž tráví sám sebe. Objem žaludku u průměrného člověka je jeden až dva litry a dosahuje velikosti mezi 25 až 30 cm.[1]
Části žaludku
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/Gray1046.png/220px-Gray1046.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/11/Gray1050.png/220px-Gray1050.png)
Tři hlavní části žaludku a jejich útvary :
- fundus gastricus (ventriculi) – kraniální, nejširší úsek, obsahuje bublinu z potravy
- pars cardiaca – při vyústění jícnu, vpravo od fundu při malé kurvatuře
- ostium cardiacum (kardie) – vlastní vústění jícnu, gastroesofageální junkce
- incisura cardiaca – zářez mezi kardií a fundem
- corpus gastricum (ventriculi) – tělo žaludku
- canalis gastricus – dutina těla žaludku
- incisura angularis – zlom v zakřivení curvatura minor na hranici fundu a pyloru (dobře patrný na rentgenu)
- pars pylorica – distální úsek, nejužší, přechází v duodenum
- antrum pyloricum – začátek pars pylorica při incisura angularis
- canalis pyloricus – pokračování antra do vlastního vrátníku, dlouhý 2–3 cm
- pylorus (vrátník) – místo přechodu žaludku v duodenum
- ostium pyloricum – vlastní (uzavíratelné) vústění žaludku do duodena
Prázdný nebo méně naplněný žaludek je předozadně zploštělý a rozeznává se na něm :
- přední stěna (paries anterior)
- zadní stěna (paries posterior)
Funkční úseky rozeznávané na živém žaludku :
- pars digestoria – sestupný úsek, od kardie a fundu po incisura angularis, zahrnuje fundus a corpus, incisura major – vkleslina při curvatura major, odděluje na živém fundus a corpus
- pars egestoria – vzestupný úsek, od incisura angularis doprava vzhůru k pyloru (odpovídá pars pylorica), 2 části (odděleny sulcus intermedius): sinus žaludeční (odpovídá antrum pyloricum) a canalis pyloricus
V rentgenovém zobrazení se fundus označuje jako fornix gastricus. Peristaltika žaludku probíhá ve čtyřech současných vlnách, největší je stah v sulcus intermedius.
Jícen ústí do žaludku v části žaludku zvaném kardie. Sliznice tvoří záhyby a řasy, ohraničená políčka (areae gastricae) a jamky (foveolae gastricae), kam ústí žlázy produkující alkalický hlen mucin, který ji chrání před poškozením žaludečními šťávami.
Na dně žaludku (lat. fundus) se kromě žlázek vylučujících mucin objevují i žlázy (gll. fundales) vylučují kyselinu chlorovodíkovou (HCl), která zvyšuje kyselost šťáv podle množství přijmuté potravy, pepsin a ureázu (trávicí enzymy).
Výstup žaludku do dvanáctníku se nazývá vrátník (lat. pylorus) a k jeho uzavření slouží silný svěrač (musculus sphincter pylori).
Stavba stěny žaludku
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Illu_stomach2.jpg/440px-Illu_stomach2.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Gray1053.png/220px-Gray1053.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Stomach_mucous.png/220px-Stomach_mucous.png)
Sliznice žaludku je silná, tmavě růžová, v prázdném žaludku složena v nepravidelné řasy, mezi řasami ústí žlázy žaludečních šťáv. Je krytá jednovrstvým epitelem, na povrchu je vrstva hlenu, která chrání před natrávením. Podslizniční vazivo je spíše řídké s elastickými vlákny, tukovými buňkami, cévními a nervovými pletenci. Mimoto je ve stěně také hladká svalovina, která je nejsilnější v pyloru.
Žaludeční stěna se tedy skládá ze čtyř částí:
- sliznice – s množstvím žaludečních žlázek
- podslizniční vazivo
- svalová vrstva
- serózní povlak
Sliznice žaludku
[editovat | editovat zdroj]Sliznice žaludku je u živého člověka oranžově červená, u mrtvého pak bledá a natrávená. Na jejím povrchu se nachází ochranný hlen. Na sliznici rozlišujeme řasy sliznice (plicae gastricae), podélné řasy a Waldeyrovu cestu (sulcus salivarius). Její povrch se člení na:
- žaludeční políčka (areae gastricae) – políčka o rozměru 2–6 mm oddělená vkleslinami
- žaludeční jamky (foveolae gastricae) – hluboké krypty vystlané povrchovým epitelem sliznice, do jejich dna ústí žaludeční žlázy (2-7 ks)
- žaludeční žlázy (glandulae gastricae) – kolmé k povrchu sliznice, od dna jamek formou tubulózních žláz do slizničního vaziva až k lamina muscularis mucosae
Žaludeční žlázy dále rozdělujeme na:
- Žlázy při kardii – tubulózní, jednoduché či málo větvené, buňky produkují řidší hlen – obsahuje lysozym
- Žlázy fundu a těla žaludku – jednoduché, tubulózní, části : báze, vlastní žláza, krček, isthmus, žaludeční jamka, ve žlázách fundu 6 druhů bb. :
- hlenové buňky isthmu – hlen neutrální reakce
- hlenové buňky krčku – hlen kyselé reakce (glykosaminoglykany)
- nediferencované buňky – nahrazují hlenové buňky isthmu a krčku, povrchové buňky v žaludeční jamce
- hlavní buňky – lipázy, pepsin (produkován jako pepsinogen – aktivován kyselostí)
- krycí buňky – parietální buňky – produkují kyselinu chlorovodíkovou (HCl)
- endokrinní buňky – serotonin
- Žlázy pylorické – tubulózní, často větvené a stočené, kratší než žlázy fundu a těla žaludku, produkují hlen – podobný hlenu žláz při kardii, obsahuje lysozym, mezi exokrinní buňky žlázy vtroušeny G-buňky – endokrinní buňky, produkují gastrin (uvolňování kyseliny ve žlázách fundu a těla)
Podslizniční vazivo
[editovat | editovat zdroj]Podsliznicové vazivo je řídké a umožňuje posouvání sliznice při změnách náplně a pohybech žaludku. Obsahuje sítě cév a nervové pleteně.
Svalovina žaludku
[editovat | editovat zdroj]Svalovina žaludku svým napětím udržuje tvar žaludku. Mezi její další funkce patří peristolická a peristaltická činnost. Peristolická činnost je napětí stěn a jejich přitištění k obsahu žaludku, zatímco peristaltická činnost vytváří prstencovité kontrakce žaludku (jako vlna postupují po žaludku od kardie k pyloru a posunují obsah žaludku). Svalovina žaludku má tři vrstvy:
- stratum circulare – nejmohutnější, sílí od pars digestoria do pars egestoria, nejsilnější v pyloru, kde tvoří: musculus sphincter pylori – dvě vedle sebe uložená prstenčitá ztluštění, spojených vzájemně na straně curvatura minor
- stratum longitudinale – v pars digestoria zesíleno podél obou kurvatur v pruhy : taenia curvaturae majoris et minoris, v pars egestoria tvoří souvislý plášť
- fibrae obliquae – nejvnitřnější vrstva, snopce přiléhající k submukóze, jdou od kardie šikmo ke curvatura major
Serózní povlak žaludku
[editovat | editovat zdroj]Serózní povlak žaludku tvoří pobřišnice.
Funkce žaludku
[editovat | editovat zdroj]Funkce žaludku je:
- Mechanická: zpracovává stěnami žaludku potravu
- Chemická: působení enzymů – např. pepsin štěpí bílkoviny a lipáza štěpí tuky. Sacharidy se v žaludku neštěpí, protože jsou částečně rozštěpeny ptyalinem v ústech.
Produkce žaludeční šťávy: 1,5-2 litry denně (záleží na množství a složení potravy). Složení šťávy: voda, enzymy, chymozin u dětí, kyselina chlorovodíková, pepsin, gastrin, mucin.
Žaludek přežvýkavců
[editovat | editovat zdroj]U přežvýkavých živočichů se vlastní žaludek, jenž navazuje na předžaludky označuje jako slez (latinsky: abomasum). Stavbou se výrazně neliší od žaludku jiných druhů s jednoduchým žaludkem. U skotu má objem 10–20 litrů, u ovce a kozy 2–3 litry. Sliznice je žláznatá a produkuje pepsin a HCl, tvoří spirální řasy.
Má hruškovitý tvar. Sliznice produkuje žaludeční šťávy, které obsahují trávicí enzymy pepsin, chymosin, žaludeční lipázu a HCl.
Nejčastějším onemocněním, které se vyskytuje specificky u skotu, je tzv. dislokace, neboli přemístění slezu. Většinou dochází k přemístění slezu z pravé strany na levou. Existuje i možnost dislokace slezu vpravo, kdy se slez přesouvá směrem do zadních partií břišní dutiny. Někdy je tento posun spojen s přetočení, tzv. dislokace vpravo s torzí, části slezu okolo vlastní osy (vpravo i vlevo). Existuje celá řada technik léčby těchto stavů. Většinou se provádí chirurgické řešení nebo tzv. kolíčkování. Novinkou je pak laparoskopické řešení.
Z dalších onemocnění slezu se vyskytují často vředy.
Žaludky dinosaurů
[editovat | editovat zdroj]Obří sauropodní dinosauři, jako byl například pozdně jurský druh Giraffatitan brancai, měli pravděpodobně velké žaludky, které podle odhadů mohly vážit až kolem 2,5 tuny.[2]
Onemocnění žaludku
[editovat | editovat zdroj]Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- V tomto článku je použit text článku Žaludek ve WikiSkriptech českých a slovenských lékařských fakult zapojených v MEFANETu.
- ↑ Archivovaná kopie. www.operativa.cz [online]. [cit. 2008-10-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-07-04.
- ↑ https://veda.instory.cz/1374-ci-zaludek-vazil-dve-a-pul-tuny-vedci-se-pokusili-odhadnout-jak-velke-byly-vnitrni-organy-dinosauru.html
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- ČIHÁK, Radomír. Anatomie 2. 1. vyd. Praha: Avicenum, 1988. 80-060-88.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu žaludek na Wikimedia Commons
Téma Žaludek ve Wikicitátech
Slovníkové heslo žaludek ve Wikislovníku
- Informační web o lidském žaludku