Bill Kaulitz
![]() (2017) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (de) Bill Kaulitz-Trümper ![]() 1r setembre 1989 ![]() Leipzig (Alemanya) ![]() |
Altres noms | BILLY ![]() |
Residència | Los Angeles (2010–) ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Cantant, compositor, model, actor de veu, dissenyador |
Activitat | 2001 ![]() |
Membre de | |
Gènere | Rock i pop ![]() |
Estil | Rock, pop rock, electro-pop, pop |
Influències | Far East Movement, Kerli, Nena. |
Veu | Tenor ![]() |
Instrument | Veu |
Instrument destacat | Veu, violí, piano |
Segell discogràfic | Universal Music Group |
Company professional | Tokio Hotel, Tom Kaulitz, Georg Listing, Gustav Schäfer |
Família | |
Germans | Tom Kaulitz ![]() |
Lloc web | http://www.tokiohotel.com/# |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Bill Kaulitz (Leipzig, 1 de setembre del 1989) és el vocalista del grup Tokio Hotel. És el germà bessó de Tom Kaulitz, guitarrista del mateix grup.
Biografia
[modifica]Els dos bessons van patir la separació dels seus pares als 7 anys; van dedicar una cançó a aquest tema, ja que un altre component del grup, Georg Listing, també va passar per aquesta situació: Gegen meinen willen, del disc Schrei. El seu padrastre els va animar i els va iniciar al món de la música, ja que ell tenia un grup i era guitarrista.[1]
Tom va aprendre a tocar la guitarra –encara que no sabia desxifrar una partitura– i Bill va aprendre a utilitzar la seva veu com calia. A poc a poc van anar actuant en alguns bars, on es van reunir amb Georg i Gustav, i van formar una petita banda anomenada Devilish, a la qual li van canviar el nom per Tokio Hotel, que sonava més alemany i semblava més glamorós. Va ser llavors quan un periodista els va descobrir. Al principi van fitxar per Sony BMG, però ben aviat es van passar a Universal Music.[2]
Referències
[modifica]- ↑ «Bill Kaulitz: El fenómeno de Tokio Hotel» (en castellà). Deutsche Welle, 09-07-2008. [Consulta: 18 desembre 2022].
- ↑ Oei, Roland «Tokio Hotel». PowerPlay, núm. 91, 2007-09, pàg. 20-21.