Фаусто Копи
Фаусто Копи Fausto Coppi | |||||
![]() Копи на Обиколката на Франция през 1952 г. | |||||
Лична информация | |||||
---|---|---|---|---|---|
Прякор | Чаплата Ил Кампионисимо | ||||
Роден | 15 септември 1919 г. Кастелания, Италия | ||||
Починал | 2 януари 1960 г. Тортона, Италия | ||||
Ръст | 1,77 m | ||||
Тегло | 68 kg | ||||
Отборна информация | |||||
Дисциплина | шосейно колоездене | ||||
Роля | многоетапник | ||||
Професионални отбори | |||||
| |||||
Значими победи | |||||
| |||||
Награди | |||||
| |||||
Фаусто Копи в Общомедия |
Анджело Фаусто Копи (на италиански: Angelo Fausto Coppi) е италиански професионален колоездач, доминиращ международната колоездачна сцена през годините около Втората световна война. Успехът му му спечелва прозвището Ил Кампионисимо (на италиански: Il Campionissimo – „Шампион на шампионите“). Той е многоетапник, който изпъква на изкачванията и часовниците, но също и на спринта. Печели Обиколката на Италия общо пети пъти (1940, 1947, 1949, 1952, 1953), Обиколката на Франция два пъти (1949, 1952) и Световното първенство по шосейно колоездене през 1953 г. Поставя часов рекорд през 1942 г., изминавайки 45,798 km.
Ранен живот и аматьорска кариера
[редактиране | редактиране на кода]Копи е роден на 15 септември 1919 г. в Кастелания (днес Кастелания Копи) близо до Алесандрия. Той е четвъртото от общо петте деца на Доменико Копи и Анджолина Бовери.[1] Като малък, Фаусто е болнаво дете и не проявява интерес към училище. Той пропуска учебни занятия, за да кара семейния велосипед, който намира в мазето, ръждясал и без спирачки.[2] На 13-годишна възраст напуска училище, за да работи за касапин в Нови Лигуре
Карането на колело до магазина и обратно, срещайки колоездачи по пътя, разпалва интереса към колоезденето у Копи. Чичо му му купува първото колело. На 15 години Копи участва в първото си състезание и печели първа награда – 20 лири и сандвич. Копи се снабдява с лиценз за професионално колоездене в началото на 1938 г.
Професионална кариера
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Koblet_and_Coppi_Giro_d%27Italia_1953.jpg/220px-Koblet_and_Coppi_Giro_d%27Italia_1953.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/55/Fausto_Coppi_and_Giulia_Occhini_1954.jpg/220px-Fausto_Coppi_and_Giulia_Occhini_1954.jpg)
Първият голям успех на Фаусто Копи настъпва през 1940 г., когато той успява да спечели Обиколката на Италия на едва 20 години. През 1942 г. поставя световен часов рекорд – 45,798 km на колодрум в Милано, който се задържа в продължение на 14 години, преди да бъде счупен през 1956 г. от Жак Анкетил. Скоро, обаче, кариерата на Копи е прекъсната от Втората световна война. През 1946 г. той се завръща към колоезденето и постига забележителен успех, който е съизмерим само с този на Еди Меркс. Според някои журналисти, в периода 1946 – 1954 г., веднъж щом Копи се отдели от групата, той не може бъде настигнат от никой от останалите.[3]
През 1949 и 1952 г. Копи печели както Обиколката на Италия, така и Обиколката на Франция в един и същ сезон. Той е първият колоездач, постигнал това. Печели Обиколката на Италия общо пет пъти – рекорд, който споделя само с Еди Меркс и Алфредо Бинда. По време на Джирото през 1949 г. той прави 11 минути разлика с Джино Бартали между Кунео и Пинероло. Същата година печели и Тур дьо Франс с разлика от почти 30 минути пред всички, с изключение на Бартали. От началото на планинските етапи в Пиренеите до края им в Алпите Копи наваксва 55-те минути, с които го води Жак Маринели.[4]
Копи печели Обиколката на Ломбардия рекордните пет пъти (1946, 1947, 1948, 1949, 1954) и класиката Милано-Санремо три пъти (1946, 1948, 1949). На Милано-Санремо през 1946 г. атакува заедно с още деветима на 5 километра преди края на 292-километровото състезание. Той ги изпреварва на изкачването Туркино и спечелва състезанието с 14 минути преднина.[5] Освен това той печели класиките Париж-Рубе и Флеш Валон през 1950 г. През 1953 г. става световен шампион по шосейно колоездене, спечелвайки първенството в Лугано.
През 1952 г. Копи спечелва изкачването при Алп д'Юез, което е включено за пръв път тази година. Завършва с 28 мин. 27 сек. преднина генералното класиране, а организаторът Жак Годе се оказва принуден да увеличи наградите за по-долните позиции, за да поддържа интереса на колоездачите.[6] Копи участва в три сезона на Обиколката на Франция, от които печели два. За да пести енергия, той кара помощниците си да го носят из хотела, когато участва на големи състезания.[7]
През 1955 г. Копи и любовницата му Джулия Окини са осъдени за прелюбодеяние, по това време незаконно в Италия. Те получават условни присъди, но скандалът разтърсва консервативната католическа Италия, а Копи е опозорен.[8] Жена му, Бруна Чамполини, не се развежда с него, тъй като и това е все още забранено. След скандала кариерата му започва да упада. Към 1959 г. представянето му вече е толкова зле, че организаторите на някои състезания намаляват дължината им, за да може Копи да финишира.
В хода на кариерата си Копи често взима наркотици (амфетамини), за да се представя по-добре на състезанията си. По това време те все още не са забранени.
Съперничество с Бартали
[редактиране | редактиране на кода]Състезателната кариера на Копи бележи началото на златните години на колоезденето. Значителен фактор за това се оказва съперничеството между него и Джино Бартали. Италианските фенове са раздвоени между двамата. Консервативният и религиозен Бартали се почита в селските южни райони на Италия, докато по-светският и иновативен Копи е герой в индустриализираните северни части на страната.
Двамата се срещат на 7 януари 1940 г., когато Еберардо Павеси, ръководител на отбора Леняно, взема Копи, за да помага на Бартали. Съревнованието започва, когато Копи, който е грегар, спечелва Обиколката на Италия, докато звездата, Бартали, води отбора си след него. През следващите години двамата по-скоро се състезават, отколкото да си помагат. По това време Италианската колоездачна асоциация заявява, че двамата са забравили да почитат италианския престиж и се стремят единствено към лична победа, заради което им отнема правото да се състезават професионално през следващите три месеца.[9]
Ледът е частично разчупен, когато двамата споделят бутилка след изкачването на Кол д'Изоар по време на Обиколката на Франция през 1952 г. Впоследствие се скарват относно това, кой е предложил бутилката първи. Съперничеството им получава широко медийно отразяване и води до епична надпревара.
Втора световна война
[редактиране | редактиране на кода]Копи служи в 38-и пехотен полк, част от 3-та пехотна дивизия, когато Италия влиза във Втората световна война. Първоначално офицери са снизходителни към него, тъй като искат той да се състезава, но през март 1943 г. е изпратен в Северна Африка. Там е пленен от британски части на 13 април 1943 г. Изпратен е в британска военновъздушна база в Казерта през 1945 г. След края на войната е освободен и бързо се завръща към колоезденето. Още на следващата година печели Милано-Санремо.
Смърт
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Guilia_Occhini%2C_Fausto_Coppi_funeral.jpg/220px-Guilia_Occhini%2C_Fausto_Coppi_funeral.jpg)
През декември 1959 г. президентът на Буркина Фасо, Морис Ямеого, кани множество известни колоездачи, които да се състезават с местните такива, а след това да отида на лов. Сред тях са Фаусто Копи и Рафаел Жеминиани. Двамата спят в една стая, която се оказва пълна с комари. Впоследствие и двамата се разболяват от малария. Жеминиани оцелява, но Копи умира, тъй като лекарите му са убедени, че той е болен от бронхит. През януари 2002 г. се появяват сведения, че Копи вероятно е починал от свръхдоза с наркотичен коктейл в Буркина Фасо.[10] Съдът на Тортона тогава започва разследване и се свързва токсиколози с намерението тялото на Копи да бъде ексхумирано и изследвано за отравяне. Година по-късно ексхумация не е извършена, а разследването е отменено.
Кариерни постижения
[редактиране | редактиране на кода]Значими резултати:[11][12][13]
- 1939
- 2-ри Копа Берноки
- 3-ри Обиколка на Апенините
- 3-ти Обиколка на Пиемонт
- 1940
- 1-ви
Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етап 11
- 3-ти Обиколка на Лацио
- 3-ти Тре Вали Варезине
- 9-и Обиколка на Емилия
- 9-и Обиколка на Кампания
- 1941
- 1-ви Обиколка на Тоскана
- 1-ви Обиколка на Емилия
- 1-ви Обиколка на Венето
- 1-ви Тре Вали Варезине
- 4-ти Обиколка на Лацио
- 5-и Обиколка на Ломбардия
- 10-и Милано-Санремо
- 10-и Копа Берноки
- 1942
- 1-ви
Национално първенство по шосейно колоездене
- 4-ти Обиколка на Лацио
- 5-и Обиколка на Тоскана
- 5-и Обиколка на Емилия
- 7-и Обиколка на Ломбардия
- 10-и Обиколка на Кампания
- 1945
- 5-и Милано-Торино
- 1946
- 1-ви Милано-Санремо
- 1-ви Обиколка на Ломбардия
- 1-ви Гран при на нациите
- 1-ви Обиколка на Романя
- 2-ри Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етапи 4, 13 и 14
- 2-ри Планинско класиране
- 2-ри Обиколка на Лацио
- 2-ри Шмпионат на Цюрих
- 1947
- 1-ви
Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етапи 4, 8 и 16
- 2-ри Планинско класиране
- 1-ви Обиколка на Ломбардия
- 1-ви Гран при на нациите
- 1-ви
Национално първенство по шосейно колоездене
- 1-ви Обиколка на Емилия
- 1-ви Обиколка на Романя
- 1-ви Обиколка на Венето
- 1-ви
Индивидуално класиране, Световно първенство по шосейно колоездене
- 5-и Генерално Обиколка на Швейцария
- 1-ви Етап 5b
- 1948
- Обиколка на Италия
- 1-ви Планинско класиране
- 1-ви Етапи 16 и 17
- 1-ви Милано-Санремо
- 1-ви Обиколка на Емилия
- 1-ви Тре Вали Варезине
- 1-ви Обиколка на Ломбардия
- 2-ри Омлоп Хет Волк
- 2-ри
Индивидуално класиране, Световно първенство по шосейно колоездене
- 5-и Обиколка на Тоскана
- 1949
- 1-ви
Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Планинско класиране
- 1-ви Етапи 4, 11 и 17
- 1-ви
Генерално Обиколка на Франция
- 1-ви Планинско класиране
- 1-ви Етапи 7, 17 и 20
- 1-ви Милано-Санремо
- 1-ви Обиколка на Ломбардия
- 1-ви
Национално първенство по шосейно колоездене
- 1-ви Обиколка на Романя
- 1-ви Обиколка на Венето
- 1-ви
Индивидуално класиране, Световно първенство по шосейно колоездене
- 2-ри Критериум дез А
- 2-ри Обиколка на Пиемонт
- 3-ти Флеш Валон
- 3-ти
Шосейно състезание, Световно първенство по шосейно колоездене
- 1950
- 1-ви Париж-Рубе
- 1-ви Флеш Валон
- 1-ви Обиколка на Реджо Калабрия
- 2-ри Трофео Бараки (със Серсе Копи)
- 3-ти Обиколка на Ломбардия
- 5-и Обиколка на Пиемонт
- 9-и Милано-Санремо
- 1951
- 1-ви Гран при на Лугано
- 3-ти Обиколка на Ломбардия
- 4-ти Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етапи 6 и 18
- 2-ри Планинско класиране
- 4-ти Критериум дез А
- 4-ти Трофео Бараки (с Вим Ван Ест)
- 10-и Генерално Обиколка на Франция
- 1-ви Етап 20
- 3-ти Планинско класиране
- 1952
- 1-ви
Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етапи 5, 11 и 14
- 2-ри Планинско класиране
- 1-ви
Генерално Обиколка на Франция
- 1-ви Планинско класиране
- 1-ви Етапи 7, 10, 11, 18 и 21
- 1-ви Гран при на Лугано
- 2-ри Париж-Рубе
- 3-ти Обиколка на Емилия
- 3-ти Трофео Бараки (с Микеле Джисмонди)
- 4-ти Генерално Обиколка на Романдия
- 1953
- 1-ви
Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етапи 4, 11, 19 и 20
- 2-ри Планинско класиране
- 1-ви Трофео Бараки (с Рикардо Филипи)
- 1-ви
Шосейно състезание, Световно първенство по шосейно колоездене
- 9-и Милано-Санремо
- 1954
- 1-ви Обиколка на Ломбардия
- 1-ви Копа Берноки
- 1-ви Обиколка на Кампания
- 1-ви Трофео Бараки (с Рикардо Филипи)
- 4-ти Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Планинско класиране
- 1-ви Етап 20
- 4-ти Милано-Санремо
- 5-и Генерално Обиколка на Швейцария
- 1-ви Етапи 2 и 4
- 6-и Шосейно състезание, Световно първенство по шосейно колоездене
- 1955
- 1-ви Обиколка на Апенините
- 1-ви Тре Вали Варезине
- 1-ви
Национално първенство по шосейно колоездене
- 1-ви Трофео Бараки (с Рикардо Филипи)
- 1-ви Обиколка на Кампания
- 2-ри Генерално Обиколка на Италия
- 1-ви Етап 20
- 2-ри Париж-Рубе
- 3-ти Генерално Рим-Неапол-Рим
- 1-ви Етап 5
- 4-ти Милано-Торино
- 5-и Обиколка на Реджо Калабрия
- 1956
- 1-ви Гран при на Лугано
- 2-ри Трофео Бараки (с Рикардо Филипи)
- 2-ри Копа Берноки
- 2-ри Обиколка на Ломбардия
- 9-и Милано-Виньола
- 1957
- 1-ви Трофео Бараки (с Ерколе Балдини)
- 1958
- 7-и Тре Вали Варезине
- 9-и Обиколка на Пиемонт
- 1959
- 5-и Трофео Бараки (с Луизон Бобе)
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Ollivier 1981.
- ↑ Ollivier 1981, с. 13.
- ↑ L'Équipe, France, 1960, cited Penot, Christophe (1996), Pierre Chany, l'homme aux 50 Tours de France, Cristel, France, ISBN 2-9510116-0-1, p. 805
- ↑ Ollivier 1981, с. 85.
- ↑ Penot, Christophe (1996), Pierre Chany, l'homme aux 50 Tours de France, Cristel, France, ISBN 2-9510116-0-1, p. 76
- ↑ McGann McGann, с. 187.
- ↑ Velominati (Keepers of the Cog) (2013). The Rules: The way of the cycling disciple. London: Sceptre. p. 71. ISBN 978-1-444-76751-3
- ↑ Robinson 2012-01-15T10:00:00Z, Mark. Fausto Coppi: the triumphs and the tragedies
- ↑ Konrad, Gabor and Melanie, ed (2000), Bikelore: Some History and Heroes of Cycling, On the Wheel, USA, ISBN 1-892495-32-5, p. 134
- ↑ News for January 22, 2002, архив на оригинала от 4 юли 2008, https://web.archive.org/web/20080704220016/http://www.cyclingnews.com/news/2002/jan02/jan22news.php, посетен на 4 юли 2008
- ↑ Fausto Coppi (Italy) // The-Sports.org. Info Média Conseil. Посетен на 16 септември 2015.
- ↑ Palmarès de Fausto Coppi (Ita) // Memoire du cyclisme. Посетен на 16 септември 2015.
- ↑ Fausto Coppi // Cycling Archives. de Wielersite. Посетен на 16 септември 2015.
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- McGann, Bill, McGann, Carol. The Story of the Tour De France, Volume 1: 1903 – 1964. Indianapolis, IN, Dog Ear Publishing, 2006. ISBN 978-1-59858-180-5.
- Ollivier, Jean-Paul. Fausto Coppi: The True Story. London, Bromley Books, 1981. ISBN 978-0-9531395-0-7.