Томас Ман
Томас Ман Thomas Mann | |
германски писател | |
![]() Томас Ман през 1929 г. | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Погребан | Швейцария |
Религия | лутеранство |
Националност | ![]() |
Учил в | Мюнхенски университет Мюнхенски технически университет[1] |
Работил | писател |
Литература | |
Период | 1890 – 1955 |
Жанрове | роман, разказ, новела, есе, пиеса |
Известни творби | „Буденброкови“ „Вълшебната планина“ „Доктор Фаустус“ |
Награди | ![]() |
Повлиян | Йохан Волфганг фон Гьоте |
Семейство | |
Баща | Томас Йохан Хайнрих Ман |
Майка | Юлия да Силва Брунс |
Братя/сестри | Хайнрих Ман |
Съпруга | Катя Ман (12 август 1955) |
Деца | Клаус Ман Голо Ман |
Подпис | ![]() |
Уебсайт | |
Томас Ман в Общомедия |
Пол Томас Ман (на немски: Thomas Mann) е германски писател, носител на Нобелова награда за литература за 1929 г. за романа си „Буденброкови“ (1901).
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Произход и младежки години (1875 – 1895)
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Der_neunjahrige_Thomas_Mann.jpg/150px-Der_neunjahrige_Thomas_Mann.jpg)
Роден е на 6 юни 1875 г. в северния ханзейски град Любек, Германия, в семейството на Томас Йохан Хайнрих Ман, сенатор и едър търговец от стар род. Посещава частно училище, а три години след смъртта на бащата и ликвидацията на фирмата му семейството се преселва през 1893 г. в южния баварски град Мюнхен. Там Томас Ман започва работа в застрахователна компания, но е уволнен. Решава да посещава лекции в Техническия университет в Мюнхен с намерението да стане журналист. През 1894 г. публикува първата си новела „Падналата“ в авторитетното списание „Ди Гезелшафт“. Става сътрудник на списание „Симплицисимус“ и създава множество кратки разкази и новели.
Творческа дейност (1895 – 1933)
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b4/Thomas_Mann_1900.jpg/150px-Thomas_Mann_1900.jpg)
През 1895 – 1898 г., заедно с брат си – бъдещия писател Хайнрих Ман, пребивава в Италия, главно в Рим и Палестрина. Още там започва работа над епохалния си роман „Буденброкови“ и публикуването му през 1901 г. го спасява от тежка житейска криза. Следва бърз литературен възход и обществено признание – тогава създава романа „Кралско височество“ (1902) и прочутите новели „Тристан“ (1903) и „Тонио Крьогер“ (1903).
През 1905 г. се жени за Катя Прингсхайм, дъщеря на математика Алфред Прингсхайм, от която има 6 деца. Излиза и първият фрагмент на незавършения му роман „Самопризнанията на авантюриста Феликс Крул“[2] (1911), както и новелата „Смърт във Венеция“ (1912). В 1919 г. става почетен доктор на Бонския университет. Публикува романа „Вълшебната планина“ (1924).
През 1929 г. Томас Ман получава Нобеловата награда за литература, но не за последната си творба, а за създадения преди повече от четвърт век роман „Буденброкови“.
Националсоциализъм (1933 – 1938)
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4e/Thomas_Mann_in_Noordwijk_aan_Zee%2C_1939.jpg/150px-Thomas_Mann_in_Noordwijk_aan_Zee%2C_1939.jpg)
В 1933 г., след като на власт в Германия идват националсоциалистите, Томас Ман произнася в Мюнхен прочутата си реч „Страдание и величие на Рихард Вагнер“ по случай 50-а годишнина от смъртта на композитора. Докато изнася същата реч в Амстердам, Брюксел и Париж, водещите политически кръгове в Германия организират „протест“ срещу писателя и той се вижда принуден да остане в емиграция – първо в Швейцария, а след лишаването му от германско гражданство през 1938 г.— в САЩ. В Германия книгите му са забранени.
Емиграция (1938 – 1952)
[редактиране | редактиране на кода]В Съединените щати Томас Ман става гост-професор в Принстънския университет и написва романа „Лоте във Ваймар“ (1939). През 1941 г. семейството се преселва в Калифорния, където писателят завършва тетралогията си „Йосиф и неговите братя“ (1933 – 1943), а през 1944 г. получава американско гражданство. Следват големият роман „Доктор Фаустус“ (1947) и „Избраникът“ (1951).
Последни години (1952 – 1955)
[редактиране | редактиране на кода]След края на Втората световна война Томас Ман се завръща в Европа през 1952 г., но не отива в Германия, а през 1955 г. се установява в Килхберг на Цюрихското езеро (Швейцария), където остава до края на дните си.
Признание
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/Thomas_Mann_Grave_2005-03-26.jpeg/150px-Thomas_Mann_Grave_2005-03-26.jpeg)
За своята 50-годишнина писателят споделя:
„ | Ако имам някакво желание за посмъртна слава на моето творчество, то е да кажат за него, че е жизнерадостно, макар да познава и смъртта. | “ |
- За творчеството си Томас Ман е отличен и с престижната награда „Гьоте“ на град Франкфурт на Майн (1949).
- В чест на писателя родният му град Любек учредява през 1975 г. литературната награда „Томас Ман“.
Библиография
[редактиране | редактиране на кода]Романи
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Buddenbrookhaus_1870.jpg/150px-Buddenbrookhaus_1870.jpg)
- Buddenbrooks – Verfall einer Familie (1901)
- Königliche Hoheit (1909)
- Der Zauberberg (1924) (Вълшебната планина)
- Joseph und seine Brüder – Tetralogie (1933 – 1943)
- Die Geschichten Jaakobs (1933)
- Der junge Joseph (1934)
- Joseph in Ägypten (1936)
- Joseph der Ernährer (1943)
- Lotte in Weimar (1939)
- Doktor Faustus (1947) (Доктор Фаустус)
- Der Erwählte (1951)
- Bekenntnisse des Hochstaplers Felix Krull (1954)
Разкази и новели
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/Bundesarchiv_Bild_183-S86717%2C_Thomas_Mann_in_Weimar.jpg/150px-Bundesarchiv_Bild_183-S86717%2C_Thomas_Mann_in_Weimar.jpg)
- Vision, Prosa-Skizze, 1893
- Gefallen, 1894
- Der Wille zum Glück, 1896
- Enttäuschung, 1896
- Der Tod, 1897
- Der kleine Herr Friedemann, 1897
- Der Bajazzo, 1897
- Tobias Mindernickel, 1898
- Der Kleiderschrank, 1899
- Gerächt, Novellistische Studie, 1899
- Luischen, 1900
- Der Weg zum Friedhof, 1900
- Gladius Dei, Novelle 1902
- Tonio Kröger, Novelle 1903
- Tristan, Novelle 1903
- Die Hungernden, 1903
- Das Wunderkind, 1903
- Ein Glück, 1904
- Beim Propheten, 1904
- Schwere Stunde, 1905
- Anekdote, 1908
- Das Eisenbahnunglück, 1909
- Wie Jappe und Do Escobar sich prügelten, 1911
- Der Tod in Venedig, 1912 (Смърт във Венеция)
- Herr und Hund. Ein Idyll, 1918
- Gesang vom Kindchen, Ein Idyll, 1919
- Wälsungenblut, 1921
- Unordnung und frühes Leid, 1926
- Mario und der Zauberer, 1930
- Die vertauschten Köpfe – Eine indische Legende, 1940
- Das Gesetz, 1944
- Die Betrogene, 1953
Пиеси
[редактиране | редактиране на кода]- Fiorenza, 1907
- Luthers Hochzeit, 1954 (Fragment)
Есеистика (Избрано)
[редактиране | редактиране на кода]- Versuch über das Theater, (1907)
- Friedrich und die große Koalition, (1915)
- Betrachtungen eines Unpolitischen, (1918)
- Goethe und Tolstoi, (1923)
- Von deutscher Republik, (1923)
- Theodor Fontane, (1928)
- Freuds Stellung in der modernen Geistesgeschichte, (1929)
- Deutsche Ansprache. Ein Appell an die Vernunft, (1930)
- Goethe als Repräsentant des bürgerlichen Zeitalters, (1932)
- Goethe und Tolstoi. Zum Problem der Humanität, (1932)
- Goethes Laufbahn als Schriftsteller, (1933)
- Leiden und Größe Richard Wagners, (1933)
- Freud und die Zukunft, (1936)
- Bruder Hitler, (1938)
- Vom zukünftigen Sieg der Demokratie, (1938)
- Schopenhauer, (1938)
- Dieser Friede, (1938)
- Achtung, Europa!, (1938)
- Das Problem der Freiheit, (1939)
- Deutsche Hörer, (1942)
- Deutschland und die Deutschen, (1945)
- Nietzsches Philosophie im Lichte unserer Erfahrung, (1947)
- Goethe und die Demokratie, (1949)
- Ansprache im Goethejahr 1949
- Michelangelo in seinen Dichtungen, (1950)
- Gerhart Hauptmann, (1952)
- Der Künstler und die Gesellschaft, (1953)
- Versuch über Tschechow, (1954)
- Versuch über Schiller, (1955)
Автобиографични произведения
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Bundesarchiv_Bild_183-R15883%2C_Thomas_Mann.jpg/250px-Bundesarchiv_Bild_183-R15883%2C_Thomas_Mann.jpg)
- Im Spiegel, (1907)
- Meine Arbeitsweise, (1925)
- Pariser Rechenschaft, (1926)
- Lübeck als geistige Lebensform, (1926)
- Lebensabriß, (1930)
- Ein Briefwechsel, (1937)
- On Myself, (1940)
- Die Entstehung des Doktor Faustus. Roman eines Romans, (1949)
- Meine Zeit, (1950)
- Lob der Vergänglichkeit, (1952)
- Briefe 1889 – 1955, 3 Bde, (1961 – 1965)
- Tagebücher 1918 – 1955, 10 Bde, (1979 – 1995)
Издания
[редактиране | редактиране на кода]-
Der kleine Herr Friedemann 1898
-
Buddenbrooks. Verfall einer Familie. Roman. 1901
-
Tristan. Sechs Novellen. 1903
-
Fiorenza 1906
-
Königliche Hoheit. Roman. 1909
-
Der Tod in Venedig 1912 Hundertdruck
-
Bekenntnisse des Hochstaplers Felix Krull. Buch der Kindheit. Roman. 1923
-
Der Zauberberg. Roman. 1924
-
Goethe und Tolstoi. Zum Problem der Humanität. 1932
-
Vom künftigen Sieg der Demokratie 1938
-
Lotte in Weimar. Roman. 1939
-
Joseph, der Ernährer. Roman. 1943
-
Kriegsflugblatt: Die apokalyptischen. Text einer Hörfunk-Vortrags von 1943
-
Doktor Faustus. Roman. 1947
-
Goethe und die Demokratie 1949
-
Der Erwählte. Roman. 1951
-
Lob der Vergänglichkeit 1952
-
Die Betrogene 1953
-
Bekenntnisse des Hochstaplers Felix Krull. Roman. 1954
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]Източници
[редактиране | редактиране на кода]- Тази статия съдържа материал, използван с разрешение.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]Уикицитат съдържа колекция от цитати от/за Томас Ман
В Общомедия има медийни файлове относно Томас Ман
- Произведения на Томас Ман в
Моята библиотека
- Томас Ман: Писма до любимата, Немски есета и студии от XX век, LiterNet
- Статии по темата от Венцеслав Константинов:
- „Томас Ман през погледа на Маргьорит Юрсенар“
- „Достоевски през погледа на Томас Ман“
- „Вагнер през погледа на Томас Ман“
- В: „Писатели за творчеството“, изд. ЛИК, София, 2007 (LiterNet)
- ((de)) Томас Ман в Литературния портал Бавария
- ((de)) Томас Ман в Die LYRIKwelt
- ((en)) Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Томас Ман, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано
- ((en)) Томас Ман в
Internet Movie Database
- ((de)) Thomasmann.de: Портал с много информация, снимки и препратки
- От и за Томас Ман в Своден каталог НАБИС
|
- Томас Ман
- Германски автобиографи
- Германски драматурзи
- Германски романисти
- Германски есеисти
- Бисексуални писатели
- ЛГБТ писатели от Германия
- Мюнхенски университет
- Възпитаници на Мюнхенския технически университет
- Принстънски университет
- Почетни доктори в Германия
- Доктор хонорис кауза на Оксфордския университет
- Доктор хонорис кауза на Кеймбриджкия университет
- Доктор хонорис кауза на Йейлския университет
- Носители на Нобелова награда за литература
- Германски нобелови лауреати
- Носители на литературни награди
- Носители на литературни награди на Германия
- Носители на награда „Гьоте“, Франкфурт на Майн
- Почетни граждани в Германия
- Родени в Шлезвиг-Холщайн
- Починали в Цюрих