Поджо Брачолини
Поджо Брачолини Poggio Bracciolini | |
италиански учен и писател | |
![]() Поджо Брачолини[1] | |
Роден |
11 февруари 1380 г.
|
---|---|
Починал | 30 октомври 1459 г.
Флоренция, Италия |
Поджо Брачолини в Общомедия |
Джан Франческо Поджо Брачолини (на италиански: Giovanni Francesco Poggio Bracciolini или Gianfrancesco, Gian Francesco) е италиански учен, писател и хуманист от 14 – 15 век. Брачолини изкарва от забрава голямо количество класически латински текстове, занемарени в средновековни френски и германски манастирски библиотеки и разпространява техни копия в образования свят.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Поджо ди Дучио (приема името Брачолини по-късно[2]) е роден в малкото градче Терануова в Арецо, към името на което по-късно е добавено името на Брачолини. Във Флоренция учи латински, при Джовани Малпагино от Равена, приятел и протеже на Петрарка), а в Рим изучава старогръцки. Постъпва в Римската курия, по време на понтификата на папа Бонифаций IX, като първо е чиновник, а после секретар. През 1431 г. е назначен за личен секретар на папа Евгений IV. Превратностите на Папската схизма и участието му в работите на Констанцкия събор го водят до чести пътувания из Европа.
Преоткриване на древни ръкописи
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Bracciolini_-_ita%2C_neli_anni_di_Cristo_MCCCCLXXVI_a_octo_di_marzo_-_540471.jpg/220px-Bracciolini_-_ita%2C_neli_anni_di_Cristo_MCCCCLXXVI_a_octo_di_marzo_-_540471.jpg)
Издирването на антични текстове, започнато от Петрарка в края на XIV век, е важна част от развитието на философската мисъл в началото на Ренесанса. По време на пътуване до абатството Клюни, Брачолини открива две забравени речи на Цицерон. В абатството Санкт Гален Брачолини открива пълния текст на „Обучението на оратора“ (Institutio oratoria) на Квинтилиан, три книги и част от четвъртата от латинския превод на Аргонавтика от Гай Валерий Флак и коментарите на Квинт Асконий Педиан по речите на Цицерон. По време на пътувания до множество абатства като Фулда и Санкт Гален, Брачолини изкарва на бял свят ръкописи като „За значението на думите“ на Секст Помпей Фест, „Астрономика“ на Марк Манилий, „За природата на нещата“ на Тит Лукреций Кар и други[3]. Историкът Стивън Грийнблат обръща особено внимание на последиците, трупали се след преоткриването на преписа от Лукреций.[4] Влиянието, което тази книга оказва на по-късни мислители като Галилей, Шекспир, Айнщайн и много други, утвърждава значимостта на делото на Брачолини.[5].
Преводи
[редактиране | редактиране на кода]- Киропедията на Ксенофонт
- Лукий, или магарето на Лукиан от Самосата
- първите пет книги на Bibliotheca historica на Диодор Сицилийски
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Alfred Gudeman, Imagines philologorum: 160 bildnisse..., (Leipzig/Berlin) 1911.
- ↑ Paolo Piccardi. „Alcuni contratti di Poggio Bracciolini“
- ↑ Gian Francesco Poggio Bracciolini // Encyclopædia Britannica Online. Посетен на 8 юли 2012. (на английски)
- ↑ Stephen Greenblatt, Тhe Swerve: How the World Became Modern, New York: Norton and Co. 2011
- ↑ Maria Popova. 5 Unsung Heroes Who Shaped Modern Life // brainpickings.org, 24 октомври 2011. Посетен на 8 юли 2012. (на английски); впоследствие са били намерени още два по-ранни преписа.
|