Магеланов проток
Магеланов проток | |
![]() | |
Местоположение в Чили | |
Магеланов проток в Общомедия |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Chile.estrechodemagallanes.png/220px-Chile.estrechodemagallanes.png)
Магелановият проток (на испански: Estrecho de Magallanes) е проток между континента Южна Америка на север и архипелага Огнена земя на юг и свърва Атлантическия океан на изток с Тихия океан на запад. Почти изцяло се намира на територия на Чили, единствено входът от изток опира до бреговете на Аржентина.[1][2]
Водният път представлява най-важната естествена връзка между Атлантическия и Тихия океан, но се счита за труден маршрут поради непредсказуемите ветрове и течения в най-тясната му част. Дължината му е около 550 km и с променлива широчина, като в най-тесните участъци тя е 3,3 km. Минималната дълбочина на фарватера е 20 m, а максималната – над 1000 m.[3] Северозападната му част, между полуостров Брънсуик и остров Риеско на север и островите Капитан Арасена, Кларънс, Санта Инес и Десолейшън на юг е много по-тясна, с много завои и дълбока. Бреговете му са стръмни и скалисти, от които до водата се спускат ледници. Североизточната част, между континента и остров Огнена земя е много по-широка и плитка, с ниски брегове от лагунен тип (по подробно виж приложените топографски карти в раздела източници). Плаването по протока е опасно и сега, когато корабите вече не са ветроходни, поради силните предимно западни ветрове, голямото количество подводни скали и плитчини в източната му част. Скоростта на приливните течение в тесните участъци достига до 25 km/h. На северния му бряг, на полуостров Брънсуик е разположен големия град и пристанище Пунта Аренас.[2]
За пръв път през него преминава (от 1 до 21 ноември 1520 г.) великия испански мореплавател Фернандо Магелан със своите моряци по време на първото околосветско пътешествие. И тъй като корабите му навлизат там на 1 ноември (Деня на Вси светии), го наричат Estrecho de Todos los Santos (Проток на Вси светии). По-късно протокът е наименуван в негова чест.[2]
До завършването на Панамския канал през 1914 г. Магелановият проток е сред малкото сигурни начини да се мине от Атлантическия в Тихия океан и обратно.[1] Друг алтернативен маршрут в Южното полукълбо за преминаване от Атлантическия към Тихия океан и обратно е протокът Бигъл. Трети вариант е да се заобиколи нос Хорн от юг, който обаче е значително по-дълъг и има чести бури. По всички тези маршрути времето често е ветровито и неблагоприятно. Днес корабите предпочитат да минават през Панамския канал вместо през протока.
-
Възстановка на един от Магелановите кораби – Виктория
-
Делфини в Магелановия проток
-
Самолетоносачът Роналд Рейгън преминава през протока (2004)
-
Ферибот между материка и Огнена земя
-
Западната част на протока
-
Сравнение на маршрутите
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б Strait of Magellan // Encyclopædia Britannica, 20 февруари 2015.
- ↑ а б в ((ru)) «Большая Советская Энциклопедия» – Магелланов пролив, т. 15, стр. 150
- ↑ The Straits of Magellan and Oceanographical Setting // Архивиран от оригинала на 2008-03-06. Посетен на 2022-11-01.