Клаудио Абадо
Клаудио Абадо Claudio Abbado | |
италиански диригент | |
![]() | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Погребан | Швейцария |
Учил в | Миланска консерватория Университет за музика и сценично изкуство |
Награди | Грами Федерален кръст за заслуги |
Музикална кариера | |
Стил | класическа музика, опера |
Инструменти | пиано |
Активност | от 1959 г. |
Лейбъл | „Дойче Грамофон“ |
Участник в | „Берлински филхармонисти“ |
Семейство | |
Уебсайт | |
Клаудио Абадо в Общомедия |
Клаудио Абадо (на италиански: Claudio Abbado, 26 юни 1933 ‒ 20 януари 2014)[1] е италиански диригент.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Клаудио Абадо е роден в Милано, Италия, учи пиано в Миланската консерватория, а после учи дирижиране при Ханс Сваровски във виенската Музикална консерватория.
Абадо прави своя дебют в Ла Скала в Милано през 1960. Той служи като неин музикален директор от 1968 до 1986, дирижирайки не само традиционния италиански репертоар, но представяйки и съвременна опера всяка година, както и концертни серии посветени на творчеството на Албан Берг и Модест Мусоргски. Докато е в Ла Скала, Абадо също основава Оркестъра делла Скала, с който да се представя оркестровия репертоар.
Абадо дирижира Виенската филхармония за първи път през 1965 на концерта на Фестивала в Залцбург. Той е музикален директор на Виенската държавна опера от 1986 до 1991.
От 1979 г. дирижира и Лондонския симфоничен оркестър. След 1990 г. е диригент на Берлинската филхармония. За огромните му заслуги е почетен от Оркестровата академия на Берлинската филхармония през 2006 година с композиторска награда на негово име.
През 2000 г. започва тежката битка на маестро Абадо с рак на стомаха. След възстановяването си той продължава да работи активно и основава още няколко оркестъра, които се отличават с високо ниво и престиж – Люцернския фестивален оркестър, Оркестър „Моцарт“ – Болоня, Младежкия оркестър „Густав Малер“.
За изключителния си принос към световната култура диригентът има многобройни награди. През 2013 г. президентът на Италия Джорджо Наполитано го провъзгласява за пожизнен сенатор.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/GraveClaudioAbbado-FexCrastoGR_RomanDeckert20072024-04.jpg/220px-GraveClaudioAbbado-FexCrastoGR_RomanDeckert20072024-04.jpg)
На 20 януари 2014 г. Клаудио Абадо почина в Болоня на осемдесет години след дълга битка с рака. Тленните останки на Абадо бяха кремирани и урна с част от праха му беше погребана в гробището на параклиса от 15-ти век на Фекс-Краста във Вал Фекс. То е част от община Sils im Engadin/Segl, село в швейцарския кантон Граубюнден, където Абадо е имал ваканционна къща.[2]
Клаудио Абадо ще остане в паметта на музикантите като скромен и всеотдаен човек, който винаги е заявявал: Аз не съм техен шеф, ние работим заедно.
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Il Post
- ↑ Di Stefano, Paolo. Le ceneri di Abbado in Engadina L’ultimo viaggio sulle montagne // Corriere della Sera. 15-01-2015. Посетен на 22-07-2024.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Клаудио Абадо на сайта на All Music Guide
- Клаудио Абадо Архив на оригинала от 2011-06-05 в Wayback Machine. на сайта на Дойче Грамофон
- Клаудио Абадо Архив на оригинала от 2007-01-04 в Wayback Machine. на сайта на Сони BMG Masterworks
- Клаудио Абадо дискография Архив на оригинала от 2013-05-13 в Wayback Machine.
Видео
|