Пероксид водню
Пероксид водню | |
---|---|
![]() | |
Інші назви | Пероксид гідрогену, перекис водню, пергідроль |
Ідентифікатори | |
Номер CAS | 7722-84-1 |
PubChem | 784 |
Номер EINECS | 231-765-0 |
DrugBank | DB11091 |
KEGG | D00008 |
Назва MeSH | D01.248.497.158.685.750.424, D01.339.431.374.424, D01.650.550.750.400 і D02.389.338.253 |
ChEBI | 16240 |
RTECS | MX0900000 |
Код ATC | A01AB02 |
SMILES | OO |
InChI | InChI=1S/H2O2/c1-2/h1-2H |
Номер Бельштейна | 3587191 |
Номер Гмеліна | 509 |
Властивості | |
Молекулярна формула | H2O2 |
Молярна маса | 34,01 г/моль |
Зовнішній вигляд | Прозора безбарвна рідина |
Густина | 1,4 г/см³ |
Тпл | -0,432 °C |
Ткип | 150,2 °C |
Розчинність (вода) | необмежена |
Кислотність (pKa) | 11,6 |
Небезпеки | |
Індекс ЄС | 008-003-00-9 |
Класифікація ЄС | ![]() ![]() ![]() |
R-фрази | R34 R8 |
S-фрази | S28 S3 S36/39 S45 |
Якщо не зазначено інше, дані наведено для речовин у стандартному стані (за 25 °C, 100 кПа) | |
Інструкція з використання шаблону | |
Примітки картки |
Пероксид водню (також пероксид гідрогену, пере́кис во́дню, лат. Hydrogen peroxide) — бінарна сполука водню з киснем складу H2O2. У молекулі наявний ковалентний зв'язок між атомами кисню.
Пероксид водню вперше добув французький хімік Луї Жак Тенар в 1818 році дією кислоти на пероксид барію BaO2.[1] Метод добування чистого пероксиду за реакцією: BaO2 + H2SO4 = BaSO4↓ + Н2О2 в наш час має лише історичне значення.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Riedl-Pfleiderer_process.png/220px-Riedl-Pfleiderer_process.png)
Основний промисловий спосіб (понад 80 % світового виробництва) — окиснення антрагідрохінону, див. схему. Також застосовують анодне окиснення сульфатної кислоти в розведеному розчині:
- 2H2SO4 - 2e- = H2S2O8 + 2H+,
- H2S2O8 + H2O = H2SO5 + H2SO4,
- H2SO5 + H2O = H2O2 + H2SO4.
Промисловий продукт — водний розчин із вмістом H2O2 від 30 % до 90 %. Пергідроль[2] — це 30 % (35 %) розчин пероксиду водню, що містить стабілізаційні добавки.
Безбарвна рідина. Змішується з водою в будь-якому співвідношенні. Розчинний в етанолі, діетиловому етері. Утворює кристалосольвати, найвідоміший із яких із карбамідом — гідроперит CO(NH2)2·H2O2; вони використовуються як тверді носії пероксиду водню. Переганяють під зниженим тиском при 80 °C.
Доволі нестійка хімічна сполука, здатна спонтанно розкладатися на кисень та воду.
- 2Н2О2 = 2Н2О + O2↑
В чистому вигляді термічно стійка, забруднення солями важких металів суттєво збільшує швидкість розкладу, який може відбуватися з вибухом. Концентровані розчини є вибухонебезпечними і можуть спричиняти займання при контакті з горючими речовинами. Стійкість водних розчинів H2O2 збільшується з додаванням кислоти та максимальна при pH 3,5-4,5.
Молекула пероксиду водню здатна розпадатися двома шляхами:
- Н2О2 → Н2О + O: (окиснювальний розпад)
- Н2О2 → 2OH· (вільнорадикальний розпад)
Завдяки проміжному ступеню окиснення кисню (-1), пероксид водню здатен виявляти властивості як окисника (відновлюється до O−2), так і відновника (окиснюється до кисню). Тож його розклад слід розглядати як реакцію диспропорціонування.
Окисник:
- H2O2 + 2HI = I2 + 2H2O
- H2O2 + SO2 = H2SO4
- 4H2O2 + PbS↓ = PbSO4↓ + 4H2O
- H2O2 + C6H6 → C6H5OH + H2O
- H2O2 + C2H4 → C2H4O + H2O
Відновник:
- H2O2 + Ag2O↓ = 2Ag↓ + H2O + O2↑
- 5H2O2 + 2KMnO4 + 3H2SO4 = K2SO4 + 2MnSO4 + 8H2O + 5O2↑
Здатен заміщувати гідроксильну групу -OH на гідропероксидну -OOH (приміром, при добуванні надкислот) або на пероксидну -OO- (утворення пероксидів металів).
Здатен приєднуватися по подвійному зв'язку органічної молекули з утворенням двоатомних спиртів — гліколів:
- H2O2 + C2H4 → CH2OH-CH2OH (водний розчин, кислотний каталіз)
У біологічних системах токсичний, оскільки утворює вільні радикали. Знешкоджується з допомогою ферментів антиоксидативного захисту у цитоплазмі клітини та деяких органелах, зокрема мітохондріях та пероксисомах.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Hydrogen_peroxide_35_percent_on_skin.jpg/220px-Hydrogen_peroxide_35_percent_on_skin.jpg)
Більш концентровані розчини спричиняють опіки шкіри, слизових оболонок та дихальних шляхів; ГДК в повітрі встановлено на рівні 1,4 мг/м³. Білий колір опіку пояснюється окисненням ліпідів, як наслідок епідермальний шар шкіри стає малопрозорим. Через декілька днів ліпідні оболонки оновлюються, опік пергідролем проходить безслідно.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Hydrogen_peroxyde_uk.jpg/220px-Hydrogen_peroxyde_uk.jpg)
Для відбілювання паперу, шкіри, хутра, текстильних матеріалів, олій, жирів. Окисник у складі ракетних палив. Дезінфекційний засіб для знешкодження побутових та промислових стічних вод. В хімічному синтезі: для добування органічних і неорганічних пероксидів, також епоксидів, гліколів тощо.
Використовують, як водний розчин, так і у поєднанні з іншими сполуками[3] (наприклад, для приготування антисептика C4).
Застосовують як дезінфектант для медичного інструментарію та певного виду медичного оснащення.
Існують суперечки щодо ефективності перекису водню при лікуванні ран.[3][4][5][6][7][8]
Історично перекис водню застосовували для антисептичного та механічного очищення ран, частково через низьку вартість та швидку доступність у порівнянні з іншими антисептиками, також чітку кровоспинну дію.[9]
Зараз[коли?] вважається, що гальмує загоєння і може провокувати появу рубців, оскільки він руйнує новоутворені клітини шкіри[джерело?]. Одне дослідження показало[джерело?], що лише дуже низькі концентрації (0,15% розчин, це розведення типового 3 % пероксиду в 20 разів) можуть сприяти загоєнню, і лише якщо їх не застосовувати повторно. Було виявлено, що 0,5 % розчин перешкоджає загоєнню.
Використовується для лікування ран у багатьох країнах, в Україні також є поширеним як місцевий антисептик та місцевий кровоспинний для надання першої допомоги.
Застосовується для лікування варикозної хвороби судин нижніх кінцівок,[10] у тому числі внутрішньовенно;[11] як компонент другого етапу лікування після неефективної антибактеріальної терапії при інфекції золотистим стафілококом[12], в отоларингології як місцевий протимікробний засіб.
- ↑ L. J. Thénard (1818). Observations sur des nouvelles combinaisons entre l’oxigène et divers acides. Annales de chimie et de physique, 2nd series. 8: 306—312. Архів оригіналу за 2 липня 2014. Процитовано 21 жовтня 2014. (фр.)
- ↑ ПЕРГІДРОЛЬ. Архів оригіналу за 18 жовтня 2020. Процитовано 18 жовтня 2020.
- ↑ а б Chemical Disinfectants/ Guideline for Disinfection and Sterilization in Healthcare Facilities (2008). Архів оригіналу за 1 липня 2017. Процитовано 19 жовтня 2020.
- ↑ Чому перекис водню не працює і які засоби використовувати [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.] МОЗУ, 2018
- ↑ Лікування кровотеч. Архів оригіналу за 20 жовтня 2020. Процитовано 19 жовтня 2020.
- ↑ Photometric analysis. LOVIBOND®. Photometry Lovibond®. Hydrogen peroxide pills. Detection range: 0,03-3mg/l H2O2. Number of pills, tests or ml: 100. Архів оригіналу за 23 жовтня 2020. Процитовано 19 жовтня 2020.
- ↑ Cytochemical Localization of H2O2 in Biological Tissues. E. Ann Ellis. DOI:10.1385%2F1-59259-274-0%3A0310.1385/1-59259-274-0:03 [Архівовано 24 жовтня 2020 у Wayback Machine.] 2002
- ↑ Dermal wound healing is subject to redox control (on mouses) doi:10.1016/j.ymthe.2005.07.684 2005
- ↑ ВОДНЮ ПЕРОКСИДУ РОЗЧИН 30%. Архів оригіналу за 15 серпня 2020. Процитовано 19 жовтня 2020.
- ↑ ВИКОРИСТАННЯ МЕТОДУ ВНУТРІШНЬОВЕННОГО ВВЕДЕННЯ РОЗЧИНУ ПЕРЕКИСУ ВОДНЮ ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ПАЦІЄНТІВ З ВАРИКОЗНИМ РОЗШИРЕННЯМ ВЕН НИЖНІХ КІНЦІВОК DOI:10.11603/1811-2471.2018.v0.i3.9271
- ↑ Mechanochemical endovenous ablation of small saphenous vein insufficiency using the ClariVein device: One-year results of a prospective series / D. Boersma, R. R. J. P. van Eekeren, D. A. B. Werson [et al.] // European Journal of Vascular and Endovascular Surgery. – 2013. – Vol. 45, Issue 3. – P. 299–303.
- ↑ Фізика + біохімія: інфекції мультирезистентного золотистого стафілокока вилікують без… ліків [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.](Ваше Здоров'я, 2019)
- Фармацевтична хімія: навчальний посібник для студентів хімічних спеціальностей вищих педагогічних навчальних закладів / О.С. Худоярова. – Вінниця: ТОВ «Нілан – ЛТД», 2018.– 194 с. Ел.джерело [Архівовано 26 квітня 2021 у Wayback Machine.](С.91-92, 94)
- Аналітична хімія. Хімічні методи аналізу: навчальний посібник/ Л.П.Циганок, Т.О.Бубель, А.Б.Вишнікін, О.Ю.Вашкевич; За ред. проф.Л.П.Циганок - Дніпропетровськ: ДНУ ім. О.Гончара, 2014.- 252 с. Ел.джерело [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] (С.199, 242)
- Водорода пероксид // Химическая энциклопедия : в 5 т. / гл. ред. И. Л. Кнунянц. — М. : Сов. энцикл., 1988. — Т. 1 : Абляционные материалы — Дарзана реакция. — Стб. 779. — Библиогр. в конце ст. — ISBN 5-85270-008-8.(рос.)
- Турова Н. Я. Неорганическая химия в таблицах. / Ред. Григорьев А. Н. — М.: Высший химический колледж РАН, 1997. — 140 с. (рос.) (С. 17)
- Кемпбел Дж. Современная общая химия : [рос.] : в 3 т. / Пер. с англ. под ред. Соколовской Е. М. — М. : Мир, 1975. — Т. 2. — С. 46-47.
- Фармацевтична хімія : [арх. 11 березня 2021] : підручник / ред. П. О. Безуглий. — Вінниця : Нова Книга, 2008. — С. 61, 85. — 560 с. — ISBN 978-966-382-113-9.
- Фармакологія: підручник (ВНЗ І—ІІІ р. а.) / І.В. Нековаль, Т.В. Казанюк. — 7-е вид., переробл. і допов. — «Медицина», 2016 — 552 с. ISBN 978-617-505-507-6 (2011 р. - С.57, 76, 468, 481, 489)
- Хімія неметалів з основами біогеохімії. Навчальний посібник для студентів вищих навчальних закладів екологічного та агрономічного профілю /Укл. Мартиненко В.Г., Мартиненко А.П., Медведєва О.В. - Кропивницький: ЦНТУ, 2018.- 330 с. (С.155-156)
- ПЕРОКСИД ВОДНЮ [Архівовано 23 березня 2016 у Wayback Machine.] //Фармацевтична енциклопедія
- ВОДНЮ ПЕРОКСИДУ РОЗЧИН 30% [Архівовано 10 березня 2016 у Wayback Machine.] //Фармацевтична енциклопедія
- Перекис водню. Фізико-хімічні і токсичні властивості [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.] (МЕТОДИЧНІ МАТЕРІАЛИ до практичного заняття для студентів 5 курсу медичного факультету з дисципліни «Військова токсикологія, радіологія та медичний захист») 2018
- ПЕРЕКИС ВОДНЮ [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
- Hydrogen Peroxide Distillation for rocket fuel [Архівовано 30 грудня 2015 у Wayback Machine.]
- Comparison of ozonation and AOPs combined with biodegradation for removal of THM precursors in treated sewage effluents [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.] 1998
- Material Safety Data Sheet
- ATSDR Agency for Toxic Substances and Disease Registry FAQ [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Food Grade Hydrogen Peroxide Information [Архівовано 13 вересня 2018 у Wayback Machine.]
- Experimental Rocket Propulsion Society [Архівовано 2 квітня 2019 у Wayback Machine.]
- Hydrogen Peroxide in the NIST Database [Архівовано 12 грудня 2020 у Wayback Machine.]
- Перекис водню не допомагає вавкам. Три способи його замінити [Архівовано 26 травня 2018 у Wayback Machine.], 2018
- ЗАСТОСУВАННЯ РОЗЧИНІВ ПЕРОКСИДУ ВОДНЮ ДЛЯ ОЧИЩЕННЯ ПОВЕРХНІ ПАМ’ЯТОК АРХІТЕКТУРИ З КАМЕНЮ [Архівовано 7 вересня 2020 у Wayback Machine.] 2019
![]() |
Це незавершена стаття з медицини. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |