Національний банк Швейцарії
Національний банк Швейцарії | |
---|---|
![]() | |
![]() Штаб-квартира в Берні | |
Штаб-квартира | Берн |
Дата заснування | 1907 |
Президент (голова) | Thomas Jordand |
Країна | ![]() |
Резерви | 140 млрд CHF (2009) |
Вебсайт | www.snb.ch |
Валюта | Швейцарський франк |
![]() |
Націона́льний банк Швейца́рії — центральний банк Швейцарії. Назва банку офіційними мовами Швейцарії: нім. Schweizerische Nationalbank, фр. Banque Nationale Suisse, італ. Banca Nazionale Svizzera, романш. Banca Naziunala Svizra. Згідно з Федеральним законом про Національний банк Швейцарії, центральний банк Швейцарії є акціонерним товариством з особливим статусом[1].
Банк має дві штаб-квартири: одна розташована в Берні, інша — в Цюриху; філія банку розташована в Женеві, представництва — в Базелі, Лозанні, Луґано, Люцерні та Санкт-Галлені. Національний банк Швейцарії випускає банкноти швейцарських франків (монети випускає Монетний двір Швейцарії).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Nationalbank_Z%C3%BCrich.jpg/290px-Nationalbank_Z%C3%BCrich.jpg)
20 березня 1903 національний радник Шеррер-Фуллер запропонував законопроєкт про створення центрального банку. 6 жовтня 1905 був прийнятий Федеральний закон про Національний банк Швейцарії. 20 червня 1907 року Національний банк Швейцарії почав свою роботу в Базелі, Берні, Женеві, Санкт-Галлені та Цюриху. Згодом в інших містах Швейцарії були відкриті відділення банку. 1907 року центральний банк Швейцарії почав випуск банкнот швейцарських франків.
Діяльність банку визначена статтею 99 Федеральної конституції Швейцарії:
- Грошова та валютна справа перебуває у віданні Конфедерації; їй одній належить право випуску монет та банкнот;
- Національний банк Швейцарії, як незалежний центральний банк, проводить грошову та валютну політику, яка служить спільному інтересу країни; Конфедерація бере участь в управлінні банком і наглядає за ним;
- Національний банк Швейцарії утворює зі своїх доходів достатні валютні резерви; частина цих резервів зберігається в золоті;
- Не менше, ніж дві третини чистого прибутку Національного банку Швейцарії надходить кантонам[2].
Докладніше діяльність банку описує Федеральний закон про Національний банк Швейцарії.
Основними завданнями Національного банку Швейцарії є:
- Національний банк повинен проводити кредитно-грошову політику, що служить інтересам країни в цілому. Він повинен забезпечувати стабільність цін. При цьому він повинен враховувати розвиток економіки;
- В рамках цієї діяльності банк повинен виконувати такі завдання:
- А. Забезпечувати ліквідність швейцарського франка на грошовому ринку.
- Б. Забезпечувати випуск та розподіл грошових коштів.
- В. Сприяти та забезпечувати функціонування безготівкових платіжних систем.
- Г. Управляти валютними резервами.
- Д. Сприяти забезпеченню стабільності фінансової системи.
- Він повинен брати участь у міжнародному валютно-фінансовому співробітництві. Для цього банк повинен працювати спільно з Федеральною радою відповідно до федерального законодавства.
- Банк повинен надавати банківські послуги Конфедерації. При цьому діяти від імені компетентних федеральних властей[1].
На кінець 2009 валютні резерви склали 140 млрд швейцарських франків, що на 61 млрд більше, ніж у 2008. Збільшення переважно пов'язане з придбанням іноземної валюти в розмірі 45 млрд швейцарських франків. 2009 року 18 % резервів зберігаються в золоті, а 46 % — у валюті[3]. На кінець серпня 2014 валютні резерви становили 453,86 млрд швейцарських франків (495,77 млрд американських доларів).[4]
Органами управління банку є банківська рада та рада керівників. Банківська рада здійснює нагляд та контроль за діяльністю Національного банку Швейцарії. Строк повноважень членів ради становить чотири роки, а повний термін не може перевищувати дванадцяти років. Банківська рада складається з 11 членів, 6 з яких, включаючи президента та віце-президента, призначає Федеральна рада Швейцарії, 5 призначають збори акціонерів.
Рада керівників складається з трьох членів, яких призначає Федеральна рада:
- Томас Джордан, голова;
- Жан-П'єр Дантіні, віце-голова;
- Фрітц Цурбрюгг, член ради[5].
Кожний член ради керує одним з трьох департаментів банку:
- департамент I складається з семи відділів: відділу з економічних питань, відділу з питань міжнародного валютного співробітництва, відділу з правових та майнових питань, генерального секретаріату, відділу внутрішніх аудиторів, відділу дотримання правових норм, стабілізаційного фонду;
- департамент II складається з трьох відділів: відділу з питань фінансів та ризиків, відділу з питань фінансової стабільності, відділу з питань грошового регулювання;
- департамент III складається з трьох відділів: відділу з фінансових ринків, відділу з банківських операцій, відділу інформаційних технологій.
- ↑ а б Federal Act on the Swiss National Bank (Федеральний закон про Національний банк Швейцарії) (англ.). Архів оригіналу (pdf) за 20 квітня 2012. Процитовано 18 березня 2010.
- ↑ Конституція Швейцарії. Архів оригіналу за 9 червня 2009.(рос.)
- ↑ Swiss National Bank Accountability report for 2009 (Звіт банку за 2009) (pdf). Архів оригіналу за 20 квітня 2012. Процитовано 18 березня 2010.
- ↑ Monthly Statistical Bulletin October 2014. Архів оригіналу за 29 листопада 2014. Процитовано 24 січня 2015.
- ↑ Governing Board (Рада правління банку (англ.). Архів оригіналу за 20 квітня 2012. Процитовано 18 березня 2010.