Менгісту Хайле Маріам
Менгісту Хайле Маріам амх. መንግስቱ ኃይለ ማርያም | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
11 лютого 1977 — 10 вересня 1987 року | |||
Попередник: | Тефері Бенті | ||
Наступник: | Посаду ліквідовано | ||
| |||
10 вересня 1987 — 21 травня 1991 року | |||
Попередник: | Посаду започатковано | ||
Наступник: | Тесфає Гебре Кідан | ||
Народження: |
21 травня 1937 (87 років) Galla-Sidamo Governorated, Італійська Східна Африка | ||
Країна: | Ефіопія і Зімбабве | ||
Релігія: | Ефіопська православна церква[1] і атеїзм | ||
Партія: | Робітнича партія Ефіопії і Commission for Organizing the Party of the Working People of Ethiopiad | ||
Нагороди: | ![]() ![]() ![]() | ||
Менгісту Хайле Маріам[2] (21 травня 1937, Galla-Sidamo Governorated, Італійська Східна Африка) — прокомуністичний військовий і державний діяч Ефіопії, підполковник (1976), перший президент країни. Один з лідерів ефіопської революції, орієнтований на тісну дружбу та співпрацю з КПРС та СРСР.
1974 року очолив Координаційний комітет збройних сил, поліції та територіальної армії — керівний орган революційного руху за ліквідацію феодально-монархічного ладу в Ефіопії. Після ізоляції та вбивства останнього імператора Ефіопії Хайле Селассіє I у вересні 1974 року став першим заступником голови Тимчасової військово-адміністративної ради (Дерг), що до 1987 року виконувала функції колегіального глави держави. У лютому 1977 року був обраний головою Дерг та його керівних органів — Центрального та Постійного комітетів. Був також главою Тимчасового військового уряду (з грудня 1976) і головнокомандувачем збройних сил. Генеральний секретар ЦК Робітничої партії Ефіопії (1984—1991). У 1987—1991 роках президент і голова Державної ради Ефіопії. З 21 травня 1991 року — в еміграції.
Як керівник держави орієнтувався на побудову в Ефіопії соціалізму. Вважається одним із найжорстокіших правителів XX століття (за роки його правління загинули від 200 тис. до 3 млн осіб — останнє число включає також померлих від голоду). Розпад економіки, голод і війна з сепаратистами в Еритреї привели в 1991 році до його повалення, після чого Хайле Маріам емігрував до Зімбабве, де отримав політичний притулок. На батьківщині Вищий суд Ефіопії заочно засудив Менгісту Хайле Маріама до довічного ув'язнення, а потім до смертної кари.
- ↑ https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=805400942952397&id=168901653268999
- ↑ УРЕ. Архів оригіналу за 12 березня 2017. Процитовано 9 березня 2017.
- В. І. Головченко. Менгісту Хайле Маріам // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с. ISBN 966-316-045-4
- Менгисту Хайле Маріам [Архівовано 18 травня 2015 у Wayback Machine.]