Андерс Фог Расмуссен
Андерс Фог Расмуссен | |
---|---|
дан. Anders Fogh Rasmussen | |
![]() | |
![]() | |
1 серпня 2009 — 5 вересня 2014 | |
Попередник | Яап де Хооп Схеффер |
Наступник | Єнс Столтенберг |
![]() | |
27 листопада 2001 — 5 квітня 2009 | |
Попередник | Поуль Нюруп Расмуссен |
Наступник | Ларс Лекке Расмуссен |
Народився | 26 січня 1953 (71 рік) Гіннеруп, Данія |
Відомий як | економіст, політик |
Країна | Королівство Данія |
Alma mater | Оргуський університет, Viborg Katedralskoled і Aarhus School of Businessd |
Політична партія | Ліберальна партія Данії |
У шлюбі з | Anne-Mette Rasmussend |
Діти | Henrik Fogh Rasmussend |
Нагороди | |
![]() | |
![]() | |
Андерс Фог Расмуссен (дан. Anders Fogh Rasmussen; нар. 26 січня 1953, Гіннеруп, Данія) — данський політик. Прем'єр-міністр Данії в 2001–2009 роках, з 1998 був лідером Ліберальної партії Данії. З 1978 по 2007 обирався в парламент Данії.
У березні 2009 обраний на посаду генерального секретаря НАТО, обійняв цю посаду у серпні того ж року. З 27 травня 2016 по 17 травня 2019 року — позаштатний радник Президента України Петра Порошенка[1][2][3].
Народився в сім'ї фермера. Політичну кар'єру почав в 17 років, ставши засновником Товариства молодих лібералів в місті Віборг. Вже через 3 роки, в 1973 році, увійшов до складу Центральної ради Ліберальної партії. У 1974 році балотувався у Фолькетинг (парламент), в 1978 році вперше був вибраний депутатом від амта Віборг. У тому ж році завершив вищу економічну освіту в університеті міста Орхус і поступив на роботу в Данську федерацію малих і середніх підприємців, де до 1984 року працював на посаді консультанта.
З 1984 — член керівництва парламентської фракції лібералів, з 1985 — віце-голова національної організації Ліберальної партії, в 1987–1992 рр. — міністр оподаткування Данії. У 1996 році став членом ради представників, а в 1998 — ради директорів Національного банку Данії.
З 1998 — голова Ліберальної партії Данії.
27 листопада 2001 року вибраний прем'єр-міністром.
Прихильник скорочення державної участі в економіці і соціальному забезпеченні громадян. У 1993 році опублікував книгу під назвою «Fra Socialstat til Minimalstat» (дослівно — «Від соціальної держави до мінімальної держави»)
У 2005 році данська газета Jyllands-Posten опублікувала карикатури на пророка Мухаммеда, після чого по всьому мусульманському світу прокотилася хвиля протестів. Прем'єр Расмуссен відмовився вибачатися за країну на вимогу послів ісламських країн.[4]
У 2007 році заявив, що має намір провести референдум в Данії з питання вступу країни в Єврозону і введення єдиної європейської валюти євро.
У березні 2009 року керівники Великої Британії, Франції і Німеччини ухвалили рішення вибрати Андерса Фога Расмуссена на посаду генерального секретаря НАТО, яку він зайняв після закінчення терміну тодішнього лідера цієї організації (Яап де Хооп Схеффер). На саміті НАТО в квітні 2009 року США висловили свою підтримку кандидатурі Расмуссена. Туреччина спочатку заперечувала проти кандидатури Расмуссена і навіть попереджала про можливість використання свого права вето[5]. Одна з причин спротиву Анкари — історія 2005-06 років з публікацією карикатур на пророка Магомета в данській пресі. Як заявляв турецький прем'єр Реджеп Ердоган, його данський колега не є адекватним партнером для діалогу з ісламським світом. Ще одним дражливим для Туреччини фактором було небажання Данії припинити трансляцію курдського телеканалу Roj-TV, який Анкара вважає рупором повстанців Курдської робітничої партії, котру зараховують до терористичних організацій. «Я просив пана Расмуссена припинити мовлення каналу. Але він не зміг або не захотів цього зробити», — казав Ердоган.[6]
Проте пізніше Туреччина переглянула свою позицію і висловила згоду з вибором Расмуссена.[7] Італія і Іспанія також підтримали його кандидатуру. 4 квітня на саміті альянсу в Брюсселі затверджений на посаду генерального секретаря НАТО, після чого наступного дня подав у відставку з поста голови данського уряду. Наступником Фог Расмуссена на посаді прем'єра став Ларс Лекке Расмуссен.
30 вересня 2014 року залишив крісло генерального секретаря НАТО, на цій посаді його замінить 55-річний колишній прем'єр Норвегії Єнс Столтенберг. За 5 років на посаді голови Північноатлантичного альянсу біля Рассмусена було два пріоритети: відносини з Росією і війна в Афганістані. І обидва напрямки до великих успіхів не привели.[8]
27 травня 2016 року колишній генеральний секретар НАТО Андерс Фог Расмуссен став позаштатним радником Президента України Петра Порошенка[9][10].
17 травня 2019 року був звільнений з посади радника, у зв'язку із закінченням повноважень Президента Порошенка[3].
- Орден Свободи (Україна, 7 серпня 2014) — за значний особистий внесок у розвиток співробітництва між Українською державою та Північноатлантичним альянсом, вагому підтримку у відстоюванні суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України[11][12]
- ↑ Екс-генсек НАТО Расмуссен став позаштатним радником Порошенка. Архів оригіналу за 4 червня 2016. Процитовано 27 травня 2016.
- ↑ Порошенко призначив екс-генсека НАТО своїм позаштатним радником. Архів оригіналу за 28 травня 2016. Процитовано 27 травня 2016.
- ↑ а б УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №262/2019. Офіційне інтернет-представництво Президента України (ua) . Архів оригіналу за 18 травня 2019. Процитовано 18 травня 2019.
- ↑ Мусульманський світ воює з карикатурами
- ↑ Туреччина наклала вето на обрання генсеком НАТО данця. Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 8 квітня 2009.
- ↑ Расмуссен стане новим генсеком НАТО
- ↑ Данець Фог Расмуссен очолить НАТО всупереч протесту Туреччини. Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 8 квітня 2009.
- ↑ У НАТО новий генеральний секретар. ukranews.com. 1 жовтня 2014. Архів оригіналу за 6 жовтня 2014. Процитовано 1 жовтня 2014.
- ↑ Колишній генсек НАТО став позаштатним радником Порошенка. ukranews.com. Українські новини. 27 травня 2016. Архів оригіналу за 28 травня 2016.
- ↑ УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №225/2016 "Про призначення А.Расмуссена Радником Президента України". president.gov.ua. 27 травня 2016. Архів оригіналу за 30 травня 2016.
- ↑ Указ Президента України № 638/2014 від 7 серпня 2014 року «Про нагородження орденом Свободи». Архів оригіналу за 3 лютого 2015. Процитовано 7 серпня 2014.
- ↑ Президент України нагородив Генерального секретаря НАТО орденом Свободи // Офіційне інтернет-представництво Президента України, 07.08.2014. Архів оригіналу за 10.08.2014. Процитовано 07.08.2014.
- Біографія (англ.)
- Народились 26 січня
- Народились 1953
- Кавалери ордена Свободи
- Кавалери Великого хреста ордена Великого князя Литовського Гядиминаса
- Прем'єр-міністри Данії
- Голови Європейської ради
- Уродженці Данії
- Члени Фолькетінгу
- Міністри Данії
- Генеральні секретарі НАТО
- Члени партії «Венстре»
- Радники Президента України
- Кавалери Великого Хреста ордена За заслуги перед ФРН