Balkankrigen
Balkankrigen | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Engelskspråkig karta över gränsförändringar efter båda krigen. | |||||||
| |||||||
Stridande | |||||||
![]() ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||
Befälhavare och ledare | |||||||
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Balkankrigen avser de två krig som ägde rum i sydöstra Europa 1912 och 1913. Första Balkankriget bröt ut den 8 oktober 1912 när Bulgarien, Grekland, Montenegro och Serbien (se Balkanförbundet), anföll det Osmanska riket vilket avslutade dess 500-åriga styre på Balkan i ett sju månaders långt fälttåg som resulterade i Londonfördraget.
Andra Balkankriget bröt ut den 16 juni 1913 då Bulgarien var missnöjt över fördelningen av bytet i Makedonien, som gjorts i hemlighet av dess tidigare allierade, Serbien och Grekland. Deras arméer slog tillbaka den bulgariska offensiven, gick till motattack och trängde in i Bulgarien, medan Rumänien och Osmanska riket tog tillfället i akt att ingripa mot Bulgarien och gjorde territoriella vinster. I det resulterande Bukarestfördraget förlorade Bulgarien de flesta av de områden som vunnits under det första Balkankriget.
Första Balkankriget 1912-1913
[redigera | redigera wikitext]Flera stater på Balkan ville bryta den allt svagare osmanska dominansen i området. År 1912 bildade Serbien, Bulgarien, Grekland och Montenegro det så kallade Balkanförbundet, och i oktober samma år anföll de Osmanska riket, vars välde på Balkan föll snabbt. Senare, år 1913, försökte den osmanska regeringen återuppta striderna, men tvingades till kapitulation i maj 1913. Osmanska riket fick avstå samtliga sina områden på Balkan utom en liten del av sydöstligaste Thrakien.
Andra Balkankriget 1913
[redigera | redigera wikitext]Bland de segrande makterna uppstod dock snart oenighet om de erövrade områdena i Makedonien. Bulgarien, som ansåg att de skulle tilldelas lejonparten, förklarade i juni 1913 krig mot Serbien och Grekland. Rumänien och osmanerna ställde sig på de sistnämndas sida, och redan i slutet av juli slöts vapenstillestånd. Fredsavtalet undertecknades i augusti 1913.
Krigens följder
[redigera | redigera wikitext]Balkankrigen, som tjänade som en ouvertyr till första världskriget, innebar att den osmanska dominansen på Balkan bröts. Dubbelmonarkin Österrike-Ungern erfor ett hot från Serbien, som hade fördubblat sitt territorium. Förloraren Bulgarien sökte revansch genom sin allians med Österrike-Ungern.
Se även
[redigera | redigera wikitext]- Makedonien (historisk region)
- Jugoslaviska krigen (1991–2001)
Referenser
[redigera | redigera wikitext]- ^ Erickson, Edward J. (2003). Defeat in Detail, The Ottoman Army in the Balkans, 1912–1913. Westport: Praeger. sid. 40
Vidare läsning
[redigera | redigera wikitext]- The Balkan Wars från Center for Democracy and Reconciliation in Southeast Europe, Thessaloniki
- Carnegie Endowment for International peace. REPORT OF THE INTERNATIONAL COMMISSION To Inquire into the causes and Conduct OF THE BALKAN WARS THE ENDOWMENT WASHINGTON, D.C. 1914
- Ericson Wolke, Lars (1995). ”Svensk sjukvård räddade liv på Balkan.”. Populär historia (Lund : Populär historia, 1991-) 1995:4,: sid. 48-52 : ill.. ISSN 1102-0822. ISSN 1102-0822 ISSN 1102-0822. http://www.popularhistoria.se/artiklar/svensk-sjukvard-raddade-liv-pa-balkan/. Libris 2092695
- Schurman, Jacob Gould. The Balkan Wars: 1912-1913, från 1916 FullBooks.com
- Trotsky, Leon, The Balkan wars, 1912-13. The war correspondence of Leon Trotsky