Френк Капра
Френк Капра | |
---|---|
![]() | |
Лични подаци | |
Пуно име | Франческо Розарио Капра |
Датум рођења | 18. мај 1897. |
Место рођења | Бизаквино, Сицилија, Краљевина Италија |
Датум смрти | 3. септембар 1991.94 год.) ( |
Место смрти | Ла Кинта, САД |
Породица | |
Супружник | Хелен Хауел (1923 — 1927) Лу Капра (1932 — 1984) 4 деце |
Рад | |
Активни период | Редитељ |
Веза до IMDb-а |
Френк Расел Капра (енгл. Frank Russell Capra, итал. Francesco Rosario Capra; Бизаквино, Сицилија, 18. мај 1897 — Ла Кинта, 3. септембар 1991) је био амерички филмски режисер, сценариста и продуцент италијанског порекла. Рођен у Италији и одрастао у Лос Анђелесу од пете године, његов животни пут „од дроњака до богатств” навео је историчаре филма као што је Ијан Фрир да га сматрају „персонификованим америчким сном“.[1]
Капра је постао један од најутицајнијих америчких редитеља током 1930-их, освојивши три Оскара за најбољу режију у шест номинација, заједно са још три Оскара из девет номинација у другим категоријама. Међу његовим водећим филмовима били су It Happened One Night (1934), Mr. Deeds Goes to Town (1936), You Can't Take It with You (1938), и Mr. Smith Goes to Washington (1939). Током Другог светског рата, Капра је служио у сигналном корпусу америчке војске и производио пропагандне филмове, као што је серијал Зашто се боримо.[2][3]
После Другог светског рата, Каприна каријера је опала, јер су његови каснији филмови, као што је It's a Wonderful Life (1946), лоше примљени када су први пут објављени.[4] Међутим, у деценијама које су уследиле, критичари су позитивно оценили тај и друге Капријеве филмове. Осим режије, Цапра је био активан у филмској индустрији, бавећи се разним политичким и друштвеним активностима. Био је председник Академије филмских уметности и наука, радио је заједно са Савезом писаца Америке и био је шеф Удружења америчких режисера.
Биографија
[уреди | уреди извор]Основни подаци
[уреди | уреди извор]Френк Расел Капра рођен је 18. маја 1897. године у месту Бизаквино на Сицилији (Италија) као Франческо Розарио Капра (Francesco Rosario Capra). Његова породица емигрирала је 1903. године у Америку. Настанили су се у Лос Анђелесу, Калифорнија где је дипломирао и постао инжењер хемије.[5] Учествовао је у Првом светском рату, а 1920. постаје амерички грађанин и узима име Френк Расел Капра (Frank Russell Capra). Два пута се женио. Прва супруга му је била Хелен Хауел од које се развео 1927. године. Друга супруга му је била Лу Капра (Lucille Florence Warner) са којом је имао четворо деце. У Другом светском рату је шеф филмске јединице која је снимала пропагандне ратне филмове. Умро је 3. септембра 1991. у 95. години.
Филмска каријера
[уреди | уреди извор]Како није могао да нађе посао у струци почео је да пише сценарија. Велики успех постиже филмом Tramp, Tramp, Tramp из 1926. године. До 1929. године режира неме филмове. Први звучни филм који је режирао је The Donovan Affair (1929) за Columbia Pictures студио. Последњи филм који је режирао је Шешир пун чуда (Pocketful of Miracles) (1961). Поред режије писао је сценарија и бавио се продукцијом.
Први светски рат и касније
[уреди | уреди извор]Убрзо након што је дипломирао на колеџу, Капра је примљен у Армију Сједињених Држава као потпоручник, након што је завршио кампусну обуку. У војсци је предавао математику артиљерцима у Форт Појнту у Сан Франциску. Отац му је погинуо током рата у несрећи (1916). У војсци је Капра оболео од шпанског грипа и био је медицински отпуштен да би се вратио кући да живи са својом мајком. Постао је натурализовани амерички држављанин 1920. године, узевши име Френк Расел Капра.[6] Живећи код куће са својом сродницима и мајком, Капра је био једини члан породице са факултетским образовањем, али је био и једини који је остао хронично незапослен. После годину дана без посла, видевши како његова браћа и сестре имају сталне послове, осетио је да је неуспешан, што је довело до напада депресије.[6]
Касније је откривено да су хронични болови у стомаку били недијагностиковано пуцање слепог црева.[6] Након што се опоравио код куће, Капра се одселио и наредних неколико година провео живећи у смештају за бескућнике у Сан Франциску и по теретним возовима, лутајући западним Сједињеним Државама. Да би се издржавао, узимао је привремене послове на фармама, као филмски статист, играјући покер и продајући локалне залихе нафте.
Током тог периода, 24-годишњи Капра је режирао 32-минутни документарни филм под називом Посета италијанске крстарице Либија Сан Франциску. Не само да је документовао посету италијанског поморског брода Либија Сан Франциску, већ и пријем који је посади брода приредио клуб L'Italia Virtus из Сан Франциска, сада познат као Италијански атлетски клуб Сан Франциска.
Са 25 година, Капра се запослио у продаји књига које је написао и објавио амерички филозоф Елберт Хабард.[6] Капра се присећао да је „мрзео да буде сељак, да буде новопечено дете заробљено у сицилијанском гету Лос Анђелеса... Све што сам имао била је самоувереност — и дозволите ми да вам кажем да вас то води далеко“.[7]
Као редитељ
[уреди | уреди извор]Као сценариста
[уреди | уреди извор]Година | Назив |
---|---|
1926. | Tramp, Tramp, Tramp |
1927. | His First Flame |
1928. | That Certain Thing |
The Burglar | |
Say It with Sables | |
1929. | Flight |
1932. | Forbidden |
1941. | Meet John Doe |
1945. | Here Is Germany |
1946. | Диван живот (It's a Wonderful Life) |
1951. | Westward the Women |
1956. | Our Mr. Sun |
1957. | The Strange Case of the Cosmic Rays |
Hemo the Magnificent | |
1958. | The Unchained Goddess |
1977. | It Happened One Christmas |
1990. | Clarence |
Као продуцент
[уреди | уреди извор]Год. | Назив |
---|---|
1928. | The Matinee Idol |
That Certain Thing | |
1929. | Flight |
1930. | Ladies of Leisure |
Rain or Shine | |
1931. | Dirigible |
The Miracle Woman | |
Платинаста лепотица (Platinum Blonde) | |
1932. | American Madness |
Forbidden | |
1933. | The Bitter Tea of General Yen |
1934. | Догодило се једне ноћи, (It Happened One Night) |
Broadway Bill | |
1936. | Господин Дидс иде у град (Mr. Deeds Goes to Town) |
1937. | Изгубљени хоризонт (Lost Horizon) |
1938. | У гроб ништа не носиш (You Can't Take It with You) |
1939. | Господин Смит иде у Вашингтон (Mr. Smith Goes to Washington) |
1941. | Meet John Doe |
1945. | Here Is Germany |
1946. | Диван живот (It's a Wonderful Life) |
1948. | State of the Union |
1950. | Riding High |
1951. | Долази младожења (Here Comes the Groom) |
1956. | Our Mr. Sun |
1957. | The Strange Case of the Cosmic Rays |
Hemo the Magnificent | |
1959. | Рупа у глави (A Hole in the Head) |
1961. | Шешир пун чуда (Pocketful of Miracles) |
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Freer 2009, стр. 40–41
- ^ The War Years; From Pearl Harbor to Dachau, many of Hollywood's top directors volunteered their creative talents to help win World War II. Their films from the front left a lasting document of the often brutal fight for freedom. Directors Guild of America. Retrieved June 21, 2021.
- ^ Frank Capra - Colonel, U.S. Army Signal Corps, WWII Fort Gordon Historical Museum Society via Issuu. Retrieved June 21, 2021.
- ^ Poague 2004, p. viii.
- ^ "Distinguished Alumni Award: 1966 Recipients" Архивирано на сајту Wayback Machine (16. јул 2011). Caltech Alumni Association. 18. 12. 2010.
- ^ а б в г Wakeman 1987, стр. 96
- ^ Stevens 2006, стр. 74–76
Литература
[уреди | уреди извор]- Barney, Richard A. (Conversations with Filmmakers Series). Jackson, Mississippi: University Press of Mississippi, Lynch, David (2009). David Lynch: Interviews. Univ. Press of Mississippi. стр. 119. ISBN 978-1-60473-237-5. (Conversations with Filmmakers Series). Jackson, Mississippi: University Press of Mississippi,
- Barson, Michael. The Illustrated Who's Who of Hollywood Directors: The Sound Era. New York: Noonday Press, 1995. ISBN 0-374-52428-9.
- Beauchamp, Cari. Joseph P. Kennedy Presents: His Hollywood Years. New York: Vintage, 2010. ISBN 978-0-307-47522-0.
- Brooks, Patricia and Johnathan. "Chapter 8: East L.A. and the Desert." Laid to Rest in California: A Guide to the Cemeteries and Grave Sites of the Rich and Famous. Guilford, Connecticut: Globe Pequot Press, 2006. ISBN 978-0-7627-4101-4.
- Capra, Frank. Frank Capra, The Name Above the Title: An Autobiography. New York: The Macmillan Company, 1971. ISBN 0-306-80771-8..
- Chandler, Charlotte. The Girl Who Walked Home Alone: Bette Davis, A Personal Biography. New York: Simon & Schuster, 2006. ISBN 0-7862-8639-3.
- Dickstein, Morris. Dancing in The Dark: A Cultural History of The Great Depression. New York: W.W. Norton & Company, 2010. ISBN 978-0-393-07225-9.
- Dixon, Wheeler W. Bloomington, Indiana: Indiana University Press, Dixon, Wheeler Winston (1993). Early Film Criticism of Francois Truffaut. Indiana University Press. ISBN 978-0-253-20771-5. Bloomington, Indiana: Indiana University Press,
- Freer, Ian. Movie Makers: 50 Iconic Directors from Chaplin to the Coen Brothers. London: Quercus Publishing Plc, 2009. ISBN 978-1-84724-512-0.
- Kotsabilas-Davis, James and Myrna Loy. Being and Becoming. New York: Primus, Donald I Fine Inc., 1987. ISBN 1-55611-101-0.
- Lazere, Donald. American Media and Mass Culture: Left Perspectives. Berkeley, California: University of California Press, 1987. ISBN 978-0-520-04496-8.
- Medved, Michael. Hollywood vs. America: Popular Culture and the War on Traditional Values. New York: HarperCollins, 1992. ISBN 978-0-06-016882-7.
- McBride, Joseph. Frank Capra: The Catastrophe of Success. New York: Touchstone Books, 1992. ISBN 0-671-79788-3.
- Oderman, Stuart. Talking To the Piano Player: Silent Film Stars, Writers and Directors Remember. Albany, Georgia: BearManor Media, 2005. ISBN 1-59393-013-5.
- Poague, Leland. Frank Capra: Interviews (Conversations With Filmmakers Series). Jackson, Mississippi: University Press of Mississippi, 2004. ISBN 978-1-57806-617-9.
- Pendergast, Tom and Sara, eds. St. James Encyclopedia of Popular Culture, Vol. 1. Detroit: St. James Press, 2000. ISBN 1-55862-348-5.
- Stevens, George Jr. Conversations with the Great Moviemakers of Hollywood's Golden Age. New York: Alfred A. Knopf, 2006. ISBN 978-1-4000-4054-4.
- Sullivan, Daniel J. (2005). „Sentimental Hogwash? On Capra's It's a Wonderful Life” (PDF). Humanitas. XVIII (1 and 2): 115—40. S2CID 169579501. doi:10.5840/humanitas2005181/26. Архивирано (PDF) из оригинала 2006-09-27. г. Приступљено 31. 3. 2019.
- Wakeman, John, ed. World Film Directors: Volume One, 1890–1945. New York: H.W. Wilson Co., 1987. ISBN 978-0-8242-0757-1.
- Wiley, Mason and Damien Bona. Inside Oscar: The Unofficial History of the Academy Awards. New York: Ballantine Books, 1987. ISBN 0-345-34453-7.
- Wilson, Victoria. A Life of Barbara Stanwyck: Steel-True 1907–1940. New York: Simon & Schuster, 2013. ISBN 978-0-6848-3168-8.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Френк Капра на сајту IMDb (језик: енглески)
- Capra Smith and Doe: Filming the American Hero from American Studies at the University of Virginia
- Френк Капра на сајту TCMDb (језик: енглески)
- Bibliography
- Capra before he became "Capraesque" BFI Sight & Sound magazine November 2010 article on Capra's early career, by Joseph McBride
- Frank Capra accepts Life Achievement Award на сајту YouTube
- James Stewart at the "Tribute to Frank Capra" на сајту YouTube
- Bette Davis at the "Tribute to Frank Capra" на сајту YouTube
- Jack Lemmon at the "Tribute to Frank Capra" на сајту YouTube
- Frank Capra receiving Academy Awards на сајту YouTube
- Frank Capra at the 1971 San Francisco International Festival