Логор Дахау
Овај чланак садржи списак литературе (штампане изворе и/или веб-сајтове) коришћене за његову израду, али његови извори нису најјаснији зато што има премало извора који су унети у сам текст. Молимо вас да побољшате овај чланак тако што ћете додати још извора у сам текст (инлајн референци). |
Дахау је био нацистички концентрациони логор, и први логор отворен у Немачкој, на месту напуштене фабрике муниције код средњовековног града Дахауа, око 16 km североисточно од Минхена у Баварској на југу Немачке.
Логор Дахау | |
---|---|
Концентрациони логор | |
![]() Главни улаз након ослобођења | |
Координате | 48° 16′ 13″ С; 11° 28′ 05″ И / 48.270278° С; 11.468056° И |
Под контролом | ![]() |
Логор је отворен у марту 1933.[1] и био је први редовни концентрациони логор коју је основала коалициона влада национал-социјалиста и Немачке националне народне странке (распуштена 6. јула 1933). Хајнрих Химлер, шеф полиције у Минхену, је званично описао логор као „први концентрациони логор за политичке затворенике“.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/DachauMemorialJM.jpg/250px-DachauMemorialJM.jpg)
Дахау је служио као прототип и модел за остале нацистичке концентрационе логоре. Његову основну организацију, распоред и планове зграда је пројектовао командант Теодор Ајке и примењен је на остале касније кампове. Ајке је сам постао главни инспектор за све концентрационе логоре, одговоран за моделирање осталих према овом примеру.[2]
Укупно је преко 200.000 затвореника било смештено у Дахау.[3] Верује се да је 25.613 затвореника умрло у главном логору и још око 10.000 у околним логорима.[4] углавном од болести, неухрањености и самоубистава. Почетком 1945. појавила се епидемија тифуса пре његове евакуације, од којег је умрло велики број слабијих затвореника.
Уз много већи логор Аушвиц, Дахау је постао симбол нацистичких концентрационих логора. Дахау је други логор који су ослободиле британске и америчке снаге. Тако је постао једно од првих места где је запад био сведок бруталности нациста.
Настанак
уредиНацисти су оптужили комунисте да желе да изазову грађански рат након пожара који је 27. фебруара 1933. уништио зграду Рајхстага.[5]
Након преузимања власти у Баварској, Хајнрих Химлер, тадашњи шеф полиције у Минхену, је почео разговоре са управом некоришћене фабрике барута и муниције. Химлер је обишао локацију да би се уверио да ли би се она могла искористити за изоловање затвореника. Логор Дахау је почео са радом 22. марта 1933. доласком око 200 затвореника из затвора Штаделхајм и тврђаве Ландсберг (где је Хитлер написао своју књигу Мајн кампф током свог заточеништва). [1] Химлер је новинарима изјавио да нови логор може да држи до 5.000 особа и описао га је као „први логор за политичке затворенике“[1] који ће се користити да се врати мир у Немачкој.[6] Дахау је постао први редован концентрациони логор који је основала влада Националсоцијалистичке немачке радничке партије и Немачке националне народне партије (распуштена 6. јула 1933).[7]
Логораши
уредиУз хиљаде других југословенских логораша, у Дахау су биле заточене многе угледне личности српске националности. Међу њима су били најпознатији великодостојници Српске православне цркве Патријарх српски Гаврило и епископ (однедавно и светитељ те цркве) Николај Велимировић.[8] Уз њих и познати генерал Михајло Недељковић (који није преживео Дахау), професор Београдског Универзитета др Владета Поповић, помоћник министра унутрашњих послова у влади генерала Симовића, адвокат Трипко Жугић, дипломата и генерални конзул Радован Шуменковић, виолиниста Властимир Павловић Царевац, новинар и преводилац Ненад Јовановић, шпански борац Симо Чучковић и многи предратни и ратни чланови Комунистичке партије Југославије. Глумац, редитељ и књижевник Стево Жигон је две године провео у овом логору где је и научио немачки језик. Због знања језика и познавања менталитета, врло често је касније играо улоге циничних и хладних немачких официра.
Присилни рад
уредиЗатвореници су присилно радили у фабрици BMW-а у Минхену.[9]
Референце
уреди- ^ а б в г Marcuse 2001, стр. 21.
- ^ „United States Holocaust Memorial Museum. "The Holocaust." Holocaust Encyclopedia”. Ushmm.org. Приступљено 13. 03. 2012.
- ^ (језик: енглески) „Dachau Concentration Camp Memorial Site”. Приступљено 9. 4. 2013.
- ^ That Was Dachau 1933—1945. by Stanislav Zámečník Page 377 and 379
- ^ Dillon 2015, стр. 30–31.
- ^ Neuhäusler 1960, стр. 7
- ^ „Dahau 1945: Miris smrti i skeleti na bavarskom suncu – DW – 29. 4. 2020.”. dw.com (на језику: српски). Приступљено 2023-01-30.
- ^ Милановић, Озрен (29. 4. 2023). „Да се не заборави Дахау, фабрика смрти”. Политика. Приступљено 30. 4. 2023.
- ^ „MUNICH-ALLACH: WORKING FOR BMW”. www.ausstellung-zwangsarbeit.org. Архивирано из оригинала 03. 04. 2016. г.
Литература
уреди- Dillon, Christopher (2015). Dachau and the SS: A Schooling in Violence. Oxford University Press. стр. 30—31. ISBN 978-0-19-965652-3.
- Neuhäusler, Johann (1960). What Was It Like in the Concentration Camp at Dachau?: An Attempt to Come Closer to the Truth. Munich: Manz A.G. стр. 7.
- Marcuse, Harold (2001). Legacies of Dachau: The Uses and Abuses of a Concentration Camp, 1933-2001. Cambridge University Press. стр. 21. ISBN 978-0-521-55204-2.
Спољашње везе
уреди- Dachau Concentration Camp Memorial Site Links, essays and documents, by Harold Marcuse, author of Legacies of Dachau, a comprehensive history of the camp and memorial site
- scrapbookpages.com Dachau pages Архивирано на сајту Wayback Machine (14. март 2008) offers a richly illustrated, historically comprehensive overview of the camp
- google maps satellite image of memorial site (11/2007: situation prior to relocating the entrance in 2005)
- google maps satellite image of Leiten gravesite north of the camp only the chapel Maria Regia Pacis is visible
- Communists to be interned in Dachau, The Guardian, March 21 1933. contemporaneous report on the opening of the camp
- "The Souls are All Aflame." An account of the Paschal services in Dachau in 1945.
- Memorial to those who suffered at the eleven Kaufering subcamps of Dachau and to the US 12th Armored Division (Personal Website)
- „Дахау“ - манастир смрти[мртва веза], Др Предраг Илић, Вечерње новости. фељтон, 9 наставака, 23 - 31. октобар 2005.
- [1], Др Предраг Илић, Српска историографија и Дахау
- Дахау и Велика Британија: Како је преживели из Другог светског рата помогао да се осуде садисти (Б92, 10. март 2023)