Того
Рéпублиqуе Тоголаисе Тогоанска Република | |
---|---|
Гесло: Траваил, Либертé, Патрие (француски: Рад, слобода, домовина) | |
Химна: "Салут à тои, паyс де нос аïеуx" | |
Главни град | Ломé |
Службени језици | француски |
Леадерс | |
Утемељење | Од Француске 27. травња 1960. |
Површина | |
• Воде (%) | 5 |
Становништво | |
• Попис из 2002 | 5.556.812 (124.) |
• Густоћа | 98 /км2 |
Валута | ЦФА франак |
Позивни број | 228 |
ИСО 3166 код | [[ИСО 3166-2:Шаблон:ИСО 3166 код|Шаблон:ИСО 3166 код]] |
Веб-домена | .тг |
Того је држава у западној Африци. На југу излази 56 км дугом обалом на Гвинејски заљев, дио Атлантског оцеана, а граничи на западу с Бјелокосном Обалом, на сјеверу с Буркином Фасо и на истоку с Бенином. Того је међу државама свијета површином најсличнији Хрватској (већи је за 243 км²).
Географија
[уреди | уреди извор]Земља се простире у смјеру сјевер-југ у дуљини од око 550 км, с ширином од 40 до 130 км. Због издуженог облика Того захваћа више земљописних зона које се настављају из сусједних земаља: на крајњем југу налази се обална низина с плитким лагунама, на сјеверу и југу рељеф је раван или валовит (сјеверну равницу покрива савана), док се у средишту и на крајњем сјеверозападу терен издиже (највиша точка Агоу, 986 м).
Хисторија
[уреди | уреди извор]О повијести Тога пре додира с Еуропљанима мало је познато. У 18. стољећу обалу данашњег Тога контролисала је Данска, али крајем 19. века у великом таласу европске колонизације ово је подручје заузела Немачка. Немачки Того укључивао је и источни део данашње Гане. После Првог светског рата колонију су поеелиле Велика Британија којој је припао западни део и Француска која је добила исток с већином прометне инфраструктуре коју су изградили Нијемци.
Кад су се 1950-их афричке земље почеле припремати за деколонизацију, поставило се питање судбине подијељеног Тога. Британски се Того на плебисциту 1956. изјаснио за прикључење британској Златној обали и двије су колоније створиле неовисну Гану. У француском је дијелу 1960. проглашен самостални Того. Године 1963. у државном је удару свргнут и убијен први предсједник Сyлванус Олyмпио, а 1967. у новом је удару на власт дошао начелник главног стожера оружаних снага, потпуковник (касније генерал) Éтиенне Еyадéма.
Еyадéма се комбинацијом клијентелизма и репресије одржао на власти све до смрти у вељачи 2005. по чему је рекордер међу афричким вођама. Године 1974. провео је африканизацију свих особних имена у земљи, промијенивши властито у Гнассингбé. Тијеком 1970-их стање тогоанског господарства побољшало се захваљујући приходима од фосфата, али кад су почетком 80-их цијене фосфата на свјетском тржишту пале Того је захватила дубока господарска криза. Еyадéма је успио преживјети вал демократизације у Африци 1990-их и побиједити на трима изборима које су међународни проматрачи разнолико оцијенили. На мјесту предсједника наслиједио га је син Фауре Гнассингбé.
Становништво
[уреди | уреди извор]Становништво Тога састоји се од око 20 етничких скупина. Двије највеће су народ Еwе који живи на југу и Кабyе са сјевера. Ова су два народа у недавној тогоанског повијести често била политички сукобљена (дугогодишњи предсједник Еyадéма припадао је народу Кабyе и многи су га оптуживали за фаворизирање сјеверног дијела земље). Језици Еwеа и Кабyеа служе и међусобном споразумијевању мањих скупина. Француски је језик управе и вишег образовања.
Вјерски, више од половице становника припада домаћим религијама. Кршћана је нешто мање од 30%, а муслимана око 20%.
Економија
[уреди | уреди извор]Тогоанско господарство темељи се на комерцијалној и некомерцијалној пољопривреди те рударству и трговини. Најважније извозне културе су памук, кава и какао. Извозе се и фосфати.
БДП је за 2004. процијењен на 1600 УСД по становнику (мјерено по ППП-у).