Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye | |||
A Túr Sonkádnál | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Régió | Észak-Alföld | ||
Vármegyeszékhely | Nyíregyháza | ||
Járások száma | 13 | ||
Települések száma | 229 | ||
megyei jogú városok | 1 | ||
egyéb városok | 29 | ||
ISO 3166-2 | HU-SZ | ||
Főispán | Román István | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 529 381 fő (2022. okt. 1.)[1] | ||
Népsűrűség | 89,17 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Terület | 5936,45 km² | ||
Időzóna | CET, UTC+1 | ||
Térkép | |||
![]() | |||
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye elhelyezkedése Magyarországon | |||
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye témájú médiaállományokat. |
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye, 1950 és 1990 között Szabolcs-Szatmár megye, 1990 és 2022 között Szabolcs-Szatmár-Bereg megye, közigazgatási egység Magyarországon az Észak-Alföldi régióban. Északkeletről Ukrajna, délkeletről Románia, délnyugatról Hajdú-Bihar vármegye, északnyugatról Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye, északról pedig Szlovákia határolja. Székhelye a Nyírség fővárosa, az ország hetedik és a régió második legnépesebb települése, Nyíregyháza.
Földrajza
[szerkesztés]Geológia
[szerkesztés]A miocén kor közepéig a felszín domborzati képe a maitól teljesen eltérő volt; a környéken tektonikus árkokkal és kismedencékkel tagolt röghegységek helyezkedtek el.[2] Ezeknek a prekainozoos rögöknek a kristályos és metarmorf kőzeteit 1978-ban a 3446 méter mélységet elérő komorói mélyfúrás érte el.
Az óidei és középidei képződményeket a felső miocén szarmata korszakának heves vulkáni működése általában 1000-2000 méter, de Nagyecsednél 3000 métert elérő vastagságú láva- és tufatakaróval borította be. A miocén közepétől megindult a Kárpátok homokkőövezetének felgyűrődése, és ezzel egyidejűleg megindult az Alföld medencéjének kialakulása. A vármegye mai területén is a mélybe süllyedtek az alaphegységi rögök. A miocén végén és a pliocén időszakában a lesüllyedt területre 1000-2000 méter vastagságú pannon-tavi és beltavi üledék, agyag, agyagmárga, homok rakódott.[3]
A felszín szárazzá vált, majd a pleisztocén és a holocén idején a folyóvizek és a szél eróziója alakította a tájat a tektonikus mozgások mellett.[4] A Würm glaciális idején az Északkeleti-Kárpátokból és Erdélyből érkező folyók (a mai Tapoly, Ondava, Laborc, Ung, Latorca, valamint a Tisza és Szamos ős-folyói 120-200 méter vastag hordalékkúpot raktak le. A pleisztocén és a holocén határán, amikor az Alföld peremén süllyedékek alakultak ki, mint a Szatmár-Beregi-síkság, a Rétköz, a Bodrogköz és a Taktaköz, megállt a hordalékkúp növekedése. A Tisza megváltoztatta folyását, és míg korábban (a pleisztocén végétől) az Ér völgyében folyt a Körös-vidék felé, ettől kezdve a tektonikailag kiemelkedő Nyírséget megkerülve, új vízrajzi hálózatot alakított ki.[3]
A pleisztocén végén helyenként megindult a futóhomok kialakulása, majd a löszös homok, homokos lösz, (Balsa és Rakamaz térségében pedig a valódi lösz képződése. Borsy Zoltán professzor kutatásai szerint a würm idején két nagy homokmozgásra került sor, az első i. e. 26.000-20.000 között, a második i. e. 11.000-10.000 között zajlott le.[5]
A holocénben az éghajlati változások nyomán a terület beerdősült. Az őskőkorszaktól a honfoglalásig sokféle nép települt meg a Nyírség ártérre néző peremén és a folyóhátakon. A Nyírség erdős sztyepp jellegű vidékén állattenyésztő és földművelő népek éltek. Ez a korai termelő tevékenység azonban még nem változtatta meg érdemben a táj képét.[5]
A honfoglaló magyarságot nagy erdőségek fogadták a Szatmár-Beregi-síkság, a Rétköz vidékén, az alsó-szabolcsi ártéren, valamint erdős sztyeppékre találtak a Nyírség területén. A tájváltozás, a kultúrtáj kialakulása a honfoglalás és különösen az államalapítás korában indult meg. A 9. és 10. században a szabolcsi földvár építéséhez 500-600 hektár erdő kiirtása volt szükséges. A szántóföldek és legelők kialakítása is sok erdő kitermelését követelte meg. A 18. századra a Szatmár-Beregi-síkságnak már csak mintegy a felét, a Nyírség egyharmadát borították erdők. A vármegye területének nagy részét állandó és időszakos vízfelületek, mocsarak és lapok foglalták el, mint az Ecsedi-láp, a Rétköz, a Tiszalök környéki mocsarak.[5]
Tájak, domborzat, talajviszonyok
[szerkesztés]Földrajzilag a vármegye változatos, dombság és síkság is található itt. Két tájegységre tagolható, a Nyírségre és a Felső-Tisza-vidékre, de ezek további kistájakra tagolhatók. A Tiszavasvári környéki löszös-homokos kistájat az ottani lakosság például nyíri Mezőségnek nevezi. Az Alföld legkeletibb részét alkotó Nyírség kb. 78%-a tartozik a vármegyéhez, a Felső-Tisza-vidék kistájai közül a Rétköz teljes mértékben, a Szatmári-síkságnak, a Beregi-síkságnak és az Ecsedi-lápnak pedig egy-egy része tartozik a vármegyéhez. A vármegye legmagasabb pontja a Kaszonyi-hegy (240 m), de jelentős még a Hoportyó (183 m) is.
Nyírség
[szerkesztés]A Nyírség 20-30, helyenként 50 m magasan emelkedik ki a környező ártéri síkságokból. Ez Magyarország második legnagyobb hordalékkúp-síksága, amit a Kárpátokból érkező ősfolyók építettek fel a pleisztocén idején egymást követő eljegesedések, glaciálisok idején. A hordalékkúpot anyagát nagyrészt a futóhomok alkotja, ennek vastagsága néhány dm-től 32 m-ig terjed. A futóhomokban az aprószemű (0,1-0,2 mm átmérőjű) homok az uralkodó. A futóhomok helyben, a hordalékkúp folyami homokjából képződött az északi, északkeleti szelek hatására. A homok sokfelé lösszel keveredik. Nyírség északi részén gyakori a löszös homok, az északnyugati területeken a homokos lösz. Az úgynevezett típusos lösz csak a Balsa és Rakamaz közötti területeken fordul elő (5 méteres maximális vastagságban.
A szél által kivájt, deflációs mélyedésekben gyakori a barna föld, az ősi folyóvölgyekben és a laposok területén az öntéstalajok jellemzők.
A Nyírség domborzatilag a legváltozatosabb alföldi táj, a szélbarázdák, a maradékgerincek, a nagyobb homokfelhalmozódások, garmadák, deflációs mélyedések és a folyóvölgymaradványok váltakozása révén.[4] Ilyen homokmezőn épült fel a Nyírség legmagasabb pontja, a 182 m-es Hoportyó. Az ősi folyóvölgyekben a homok által elgátolt területeken tavak képződtek, mint a nyíregyházi Sóstó. A legtöbb nyírségi homokbuckában 1–5 cm vastag, 15–20 cm-es távolságban ismétlődő kemény, barna rétegek, úgynevezett kovárványsávok találhatók.[4] Ezeket a dús növényzetű földtörténeti periódusokban az erdei talajból mélybe szivárgó vasas oldatok hozták létre. Az agyagos-vasas kovárványok csökkentik a párolgást, tartalékoljak a nedvességet.
Felső-Tisza-vidék
[szerkesztés]Ez a tájegység is a jégkorszaki hordalékkúp része. A pleisztocén rétegek a Szatmár-Beregi-síkságon 150–200 m, a Rétközben 100–150 m vastagok. Az itteni folyók sokat változtatták medrüket, ez a táj mai képében is nyomokat hagyott. Például a Szamos egykori lefutási irányát jelzi a Nagy-Éger és a Sár-Éger.
A folyók töltötték fel hordalékukkal az itteni síkságokat. A durvább hordalékanyag 1-3,5 m magas, 2–3 km széles folyóhátak formájában halmozódott fel, mint a Szamoshát, beregi Tiszahát, Krasznahát, Túrhát lettek az ősi települési szintek, ezek nyújtottak lehetőséget az ember letelepedésére. A Szamoshát és a Nyírség között alakult ki az Ecsedi-láp, amit az emberi tevékenység is megnövelt a középkorban, védelmi célú elárasztással.
A Szatmár-Beregi-síkság löszfelszínéből két szarmata korszaki vulkáni kúp, a barabási Tipet (179 m) és a tarpai Nagy-hegy (164 m) emelkedik ki. Az előbbi riolitból, az utóbbi dacitból épült fel.
Önálló kistáj a Rétköz. Ezt is fiatal, túlnyomórészt jelenkori lápos-kotus képződmények, öntéstalajok borítják. Az ebből kiemelkedő 2-3 méter magas pleisztocén homoktérszínek voltak a vízrendezések előtt a letelepülés helyei.
Talaj
[szerkesztés]A vármegye talajföldrajzi képe igen változatos. A talajok alakulására az emberi tevékenység is erősen hatott, például az erdőtalajok a szántóföldi művelés hatására mezőségi jelleget vettek fel.[6]
A Felső-Tisza-vidék talajai a folyók fiatal öntésképződményein (homok-, agyag- és iszapfelszínein) alakultak ki.[4] Az Ecsedi-láp a 19. század derekán még nádas tőzeglápvidék volt, ma – kisebb lápfoltmaradványoktól eltekintve – mezőgazdasági művelés alatt áll. Az öntéstalajok peremterületein réti talajok alakultak ki. Az Erdőhát földjét az egykori mocsári erdők gyenge talajai jellemzik. Az ősszikesek a Szamos mentén mindössze 2000-3000 éves folyóhordalékon képződtek Csenger, Porcsalma, Szamossályi határában.
A Nyírségben a löszös-homok és homokos-lösz felszíneken mezőségi talajok alakultak ki. A táj északi részét kovárványos barna erdőtalaj, déli területeit laza futóhomok, jellegtelen váztalaj fedi.[4] A már művelés alá vett futóhomokon a humuszosodás jelei mutatkoznak. A Nyírség ősi folyóvizeinek medreiben tápanyagokban viszonylag gazdag réti talajok alakultak ki. A humuszos réteg alatt mészkiválások, mészkőpadok fordulnak elő, továbbá gyepvasérces réti talajok is találhatók itt, amint az Bátorliget mellett is megfigyelhető.[7]
Éghajlat
[szerkesztés]Éghajlatában a Magyarországot jellemző három fő klimatikus hatás, a kontinentális, az óceáni és a mediterrán közül leginkább a kontinentális érvényesül. Északi fekvése miatt itt általában hűvösebb van, mint a dél-alföldi, belső-alföldi tájakon, A nyarak mérsékelten melegek (20-23 °C júliusi átlaghőmérséklettel), mérsékelten szárazak, a telek hidegek, -3 és -3,9 °C közötti januári középhőmérséklettel. A zord telek kialakulásában az északkeleti szeleknek nagy szerepe van. A havas napok száma (30-35) az Alföldön itt a legmagasabb, a hótakaró segít a kemény téli fagyok kártételének megakadályozásában. Évi középhőmérséklete 9-10,5 °C között ingadozik.[8]
A napsütéses órák száma a Tisza és a Szamos völgyében éves átlagban 1950, a Nyírségben 2000-2050, a vármegyei átlag 2000 óra körül mozog (országosan 1700-2100 között van). Az évi besugárzás összege 105-107 kcal/cm². A sok napfény kedvező a hő- és fényigényes mezőgazdasági kultúrák (gyümölcs, szőlő, dohány, napraforgó, paradicsom) számára. A tavaszi fagyok azonban gyakran ismétlődnek és jelentős károkat okozhatnak.[9]
Az évi közepes hőmérséklet-ingadozás 23-24 °C, az abszolút hőmérséklet-ingadozás 67-68 °C.[8]
A éves csapadék mennyisége a Nyírségben 550–600 mm/év, az Északkeleti-Kárpátok előterében mutatkozó feláramlás következtében következtében a Szatmár-Beregi-síkságon, a Rétköz és a Nyírség északi területein 650–700 mm/ év. A Nyírségben az éves vízhiány 75–125 mm, és a csapadék időbeli megoszlása ráadásul gyakran nem kedvez a mezőgazdaságnak. Gyakori a belvíz és az időszakos aszály okozta kár egyaránt, ezért fontos a csatornázás és az öntözés.[10]
A változó irányú, de leginkább északkeleti és délnyugati szelek a homokverés, szélerózió azaz defláció révén nagy területen veszélyeztetik a termőtalajt.[11]
Vízrajz
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Dombr%C3%A1d_-_Nature.jpg/250px-Dombr%C3%A1d_-_Nature.jpg)
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye hidrogeográfiai szempontból is két részre oszlik. A Felső-Tisza-vidék gazdag folyóvizekben, a Nyírség vízhálózatát viszont többnyire az emberi erővel létrehozott, helyi nevükön „nyírvíz-csatornák” alkotják. A felszíni vizek 98%-a a határon túlról, Ukrajnából és Romániából érkezik. A felszín alatti talaj- és rétegvizek készlete is jelentős. A Nyírség pleisztocén rétegsora kb. 100 milliárd m³ vizet tárol. A mélyebb (pannon-tengeri) üledékek termálvizét balneológiai, ipari és mezőgazdasági célokra hasznosítják (Nyíregyháza, Kisvárda, Mátészalka, Tiszavasvári). Már 800–1000 m mélységű kutakból is 55-65 °C-os hévizek hozhatók felszínre.[11]
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye legjelentősebb folyója természetesen a Tisza. Tiszabecsnél érkezik Magyarország és a vármegye területére, és Tiszadobnál hagyja el azt. A folyó itteni szakasza 235 km hosszú, ebből 208 km a Felső-Tiszához tartozik, ami Tokaj-Rakamaz térségéig, a Bodrog torkolatáig terjed. A 27 km-es alsó-szabolcsi folyószakasz már a Közép-Tisza része.[12]
A Felső-Tisza rendkívül kanyargós, középszakasz-jellegű folyó, eredetileg meanderekkel. Mindkét oldalon feltöltődő holtágak, morotvák kísérik. A folyó esése magyar földön itt a legnagyobb (Tiszabecs és Vásárosnamény között kilométerenként 20–40 cm). A kis- és nagyvíz közötti különbség több mint 80-szoros lehet. (Vásárosnaménynál a legkisebb vízmennyiség 44 m³/s, a legnagyobb 3900 m³/s). A folyónak három árvize van: a kora tavaszi, a kora nyári ("zöldár") és a késő őszi. Tokaj-Rakamaz térségében a kora tavaszi és a zöldár összetalálkozik, így itt egyetlen tavaszi árhullám figyelhető meg. Az árvizek alkalmával felerősödik az egyébként is jelentős medererózió és hordalékszállítás. A folyó nagyjából Tivadar községig durva és finom kavicsot görget, innen tovább már csak homokot szállít, és azt több helyen (Tivadar, Vásárosnamény) lerakja. Vásárosnaménynál a Szamos lebegtetett iszaphordalékának beáramlása miatt a Tisza „szőkévé” válik, vize átlátszatlan lesz.[13]
A Felső-Tisza és mellékfolyói mentén a szabályozás előtt gyakoriak voltak a mederpartokat megszakító nyílások, az úgynevezett fokok. Az ezeken át kiáramló víz a mélyebb árterületekre ömlött, majd apadáskor ugyanitt nagyrészt visszaáramlott a folyóba. A fokok a középkori ártéri vízgazdálkodás (halászat, vízi szállítás, vízimalmok) fontos összetevői voltak.[13]
A nagy folyószabályozási munkák a vármegyében a 18. században kezdődtek néhány Tisza- és Szamos-kanyarulat átvágásával. Ekkor történtek az első kísérletek az Ecsedi-láp lecsapolására is. Az egész Tisza-völgy átfogó szabályozása Vásárhelyi Pál tervei 1846-ban Tiszadob határában indult. A nagy munka nyomán a Felső-Tisza hossza 335 km-ről 208 km-re csökkent, megnőtt a folyó esése és meggyorsult a nagyvizek levonulása. Az árvízvédelmi gátak rendszere Felső-Tisza és mellékfolyóinak árvízvédelmi gátrendszere a 21. század elejére meghaladja a 600 km-t.[13]
Az alsó-szabolcsi Tisza-szakaszokon, Tiszalök mellett vízlépcső, erőmű és öntözőrendszer létesült. A Felső-Tisza magyarországi mellékfolyói a Batár, a Palágyság kisebb folyóvizeit (Paládi-víz, Sár-Éger, Nagy-Éger) összegyűjtő Túr-főcsatorna, továbbá a Csamota, Szenke vizével bővülő Öreg-Túr, a Szamos, a Kraszna majd a Rétközben a "nyíri főfolyásokat" levezető Lónyai-főcsatorna. A Beregi-síkság vizeit a Csaronda és a Szipa egyesíti. A Szipa-csatorna Tiszaszalkánál folyik a Tiszába.[13]
A Szamos 53 km-es magyarországi szakasza folyószabályozások során egyenesebb lett és töltések közé került, átlagosan 600 méter széles ártérrel. A Szamos vízhozam-ingadozásai a Tiszáénál is nagyobbak (kisvíz 10 m³/s, nagyvíz 1500 m³/s). A Kraszna régen az Ecsedi-lápon áthaladva Olcsvánál folyt a Szamosba. Az Ecsedi-láp lecsapolásával egyidejűleg a Krasznát is csatornázták, és Vásárosnamény alatt közvetlenül a Tiszába vezették.
A Nyírség a nagy folyószabályozások előtt jórészt lefolyástalan terület volt. Az terület deflációs mélyedéseiben, valamint az ősi folyóvölgyekben tavak, mocsarak és lápok alakultak ki. Ezek vízfeleslegét a terület szélein a helyileg „nyírvíz-patakoknak” nevezett vízfolyások vezették le a Rétköz és az Ecsedi-láp felé. A Nyírség sekély vizű tavainak (többek között a Nagy-Vadas-tó, Szelkó-tó, Fehér-szik-tó, Sóstó, Nyírteleki-tó, kállósemjéni Mohos-tó) kiterjedése az időjárás függvényében széles határok között változott. Ezt a vadvízi világot szüntette meg az 1806-ban az első nagy vízlevezető árok, az úgynevezett „vármegyei árok” kimélyítésével indult vízszabályozó és talajjavító munka.[14][15]
A vármegye nagy vízrendezési munkálatai közül az utolsó az 1970-es, súlyos veszteségekkel járó árvíz után a Szatmári-síkságon a Szamostól a Tiszáig megépült nagy lokalizációs gát volt. Ez a román határtól néhány kilométerre épült védelmi mű véget vetett annak a veszélynek, hogy egy romániai gátszakadás Magyarországon is károkat okozzon.[16]
A nagy folyószabályozások, lecsapolások újabb gondokat is okoztak. A térség kiszáradása, az erdők kiirtásával párhuzamosan előidézte a futóhomok megjelenését, a helyenkénti sivatagosodást. Ez ellen a fehér akác megtelepítésével védekeztek, ami azonban egysíkúvá tette a vármegye faállományát.
A vármegye megmaradt nagyobb állóvizei a Nagy-Vadas-tó Újfehértó mellett (124 hektár), a Királyteleki-tó Nyírtelek mellett (23 hektár), valamint Nyíregyházán a Bujtos-tó és a Sóstó. Öntözési célokra a Nyírség ősfolyóvölgyeiben 12 kisebb-nagyobb víztároló létesült, mintegy 20 millió m³ térfogattal, többek között Császárszállás (Nyíregyháza), Harangod (Nagykálló), Érpatak, Laskod, Levelek, Rohod, Vaja térségében.[14]
Élővilág, természetvédelem
[szerkesztés]Növényvilág
[szerkesztés]Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye mai képére a kultúrnövényzet, a szántóföldek, gyümölcsösök és kertgazdaságok a jellemzőek. A Felső-Tisza-vidék és a Nyírség agrártájait a félkultúr kaszálók és legelők teszik változatossá. Kisebb-nagyobb foltokban megtalálhatók még az ősi flóra maradványai is, a lápok, mocsarak, ligeterdők és az erdős sztyepp növényzete is.[17] Modern növényföldrajzi felosztás szerint nagyjából a Nyírségense flórajárás és a Samicum flórajárás területével esik egybe.
A Felső-Tisza-vidék a honfoglaláskor és az azt követő századokban ligeterdős táj volt. A folyók és holtágak térségében gazdag hínár-, mocsári és lápi vegetáció élt. A mező- és erdőgazdasági tevékenység, majd a 18-19. századi folyószabályozás és ármentesítés nyomán az ősi tájkép nagy mértékben átalakult. Az eredeti erdők megfogyatkoztak, a szántóföldek, kaszálórétek és ártéri legelők egyre nagyobb területeket foglaltak el. Az egykor erdős-mocsaras vidék döntően mezőgazdasági területté vált, főleg takarmánytermelő és állattenyésztő jelleggel.
A Felső-Tisza-vidéken a legtöbbet a Szatmári- és a Beregi-síkság őrzött meg a természetes növény- és állatvilágból. A tájat átszelő vízfolyások (Tisza, Szamos, Kraszna) mentén a növénytakaró már néhány méteres szintkülönbségek szerint is karakteresen rendeződik. Az élővizekben és egykori folyómedrek maradványaiban a hínártársulások, a nádasok, majd a magassás- és mocsárrétek, a láprétek és az égeres láperdők jellemzőek. A Csaroda határában található – már 1952-ben természetvédelmi területté nyilvánított – tőzegmohalápok (Nyírestó, Babtava és a Navat-patak melléke) különleges botanikai értéket képviselnek. Az égeres láperdőkben a mézgás éger és a magyar kőris a jellegadó, de ritkábban a kocsányos tölgy is előfordul (pl. a Beckereki-erdő Csaroda mellett). A magas ártereken kőris-szil ligetek alakultak ki, s ezekben a kocsányos tölgy, a mezei szil, a magyar kőris és helyenként a szürke nyár az uralkodó fa. Beregdaróc határában az ugyancsak védelem alatt álló Dédai erdőben – talajvíz közeli (1,5 m) helyzetben – a gyertyános-tölgyes foltok mellett a bükk is megjelenik. A kőris-szil ligeterdő legszebb állományai Csaroda, Tarpa, továbbá Fehérgyarmat, Jánkmajtis és Túrricse közelében vannak. A Szatmár-Beregi-síkság kőris-szilligeterdeiben él a Kárpátokban endemikus ritka alhavasi növény, a kárpáti sáfrány is.
Az egykori erdők irtványföldjein legelők és kaszálók jöttek létre. A táj kis szigethegyein (a barabási Tipet és a tarpai Nagy-hegy) cseres-tölgyes erdőrészek és a sztyeppei rét foszlányai élnek, a déli kitettségű lejtőkön pedig szőlőket és gyümölcsösöket telepítettek. A Szatmár-Beregi-síkság jelentős (225 km²-es) részét már 1982-től tájvédelmi körzetté nyilvánították. A Rétközben a kultúrtájfejlődés nyomán ennél is kevesebb maradt meg a múlt természetes növénytakarójából és állatvilágából.
A Nyírség eredetileg erdős sztyeppe volt, kiterjedt lápokkal és mocsarakkal. A 18. századi kéziratos térképek azt bizonyítják, hogy 200 éve még a terület egyharmadát erdők borították. A nyírségi tölgy és pusztai erdők földrajzi megoszlása – a gyakori erdőirtások miatt – már akkor is egyenetlen volt. A táj nyugati fele (pl. a nyíri Mezőség) homokpuszta és kultúrtáj volt.[17]
A Nyírség homokfelszínét tagoló ősfolyóvölgyek és a deflációs mélyedések ("nyírvíz-laposok") a lecsapolás előtt lápos, mocsaras, pangóvizes térségek voltak gazdag élővilággal. A sekély tavakban hínártársulások alakultak ki, amelynek maradványait a kállósemjéni Mohos-tó őrzi.[18]
A növényvilág következő lépcsőit a nádasok, a magassás-társulások, a zsombékosok, a fűz- és nyírlápok, majd a tölgy-szil ligetek alkották. A lápnövényzet a leggazdagabban Bátorligeten maradt fenn, melyet a kállósemjéni Mohos-tó úszólapjával együtt természetvédelem alá helyeztek. Szórványosan a kőris-szil ligeterdők is megtalálhatók (Bátorliget, Fényi-erdő). Ezek a 19. században végrehajtott lecsapolási munkálatok következtében (vagyis a talajvíz leszállása miatt) sokfelé átalakultak gyöngyvirágos tölgyessé (Sóstói-erdő, Baktalórántháza, Fényi-erdő). A gyöngyvirágos tölgyesekben a főszereplő kocsányos tölgy mellett gyakori a mezei szil, a mezei juhar és a rezgő nyár (Bátorliget), de ritkábban előfordul a nyír is (Tornyospálca). A nyírfaállomány rohamos csökkenése is a csatornázásra, a talaj szárazabbá válására vezethető vissza. A Nyírség magasabb homokfelszíneit pusztai tölgyesek és homokpuszta-társulások (pl. csenkesz, ezüstperje) borították.[18]
Az ősi homokpusztarétek és a pusztai tölgyesek degradációja a homoki legelők kialakulásához vezetett (Dél-Nyírség). A szikes tavak (Sóstó, Fehér-szik-tó, Szelkó-tó stb.) környékén kotus és meszes-szódás talajon sótűrő és sókedvelő növénytársulások élnek.[18]
A letelepedett lakosság földszükséglete a honfoglalás óta folyamatosan, de természetesen az utóbbi századokban egyre jelentősebb mértékben természet-átalakító tevékenységgel járt, és ez különösen éreztette hatását a növényvilágra. Az emberi hatásra létrejött változások gyakran újabb, más irányú beavatkozást tettek szükségessé. Az erdők irtása azzal járt, hogy helyenként újra megjelent a felszínen a futóhomok, ami a jégkorszak után, a nagy erdőségek kialakulása előtt jellemezte a tájat. A folyóvizek lecsapolása szikesedéssel járt. Az emberi tevékenység a középkorban először az Ecsedi-láp nagymértékű kiterjedéséhez vezetett várvédelmi okok miatt, majd sor került annak szinte teljes lecsapolására. A futóhomok megkötésére betelepítették az akácot, ami ma már a vármegye - az országos átlagnál egyébként alacsonyabb arányú – faállományának több mint 50%-át adja,[16] és egyre inkább inváziós fajként viselkedik.[19] Az akác térhódítását már a rendszerváltás előtt szükségesnek tartották visszafogni, de helyette a nemes nyár telepítésébe kezdtek, hogy a papíriparnak hazai nyersanyag álljon a rendelkezésére. Ezek a szigorúan négyzetesen telepített nyárfaültetvények azonban hasonlóképpen távol állnak a természetes erdő látványától és természeti szerepétől, mint az akácosok. A természetes élővilág megmaradt szigeteit is a főleg amerikai származású özönnövények erősödő inváziója szorongatja.[4]
Állatvilág
[szerkesztés]Az aktív emberi környezetalakítás előtti állatvilágra a legrégebbi adatok csak a 18-19. századból maradtak fenn (Bél Mátyás, Szirmay Antal munkái). Eszerint a leggyakoribb a dámvad, továbbá az őz és a nyúl volt, de előfordult a szarvas, vaddisznó és medve is.[20] Feljegyezték a farkasfalkák kártevéseit, a vízimadarak sokaságát és a folyóvizek, tavak halbőségét is.
Az élővilág ma Bátorliget térségében a leggazdagabb, ahol a múlt század 80-as éveiben a kutatók 4672 állatfajt figyeltek meg. A vármegyében a 20. század folyamán intenzív vadgazdálkodás indult meg. A Felső-Tisza-vidék és a Nyírség erdőségeinek jelentős vadászati értéke a gímszarvas és az őz, amelyek törzsállománya 100-as illetve 1000-es nagyságrendű. A vaddisznó sokfelé túlszaporodott. A nyúl és a fácán is igen gyakori.
A Felső-Tisza-vidék vizeiben mintegy 45 halfaj előfordulása ismeretes (köztük a ponty, compó, márna, petényi-márna, dévérkeszeg, sügér, fogassüllő, kősüllő). A kétéltűek és hüllők közül említést érdemel a mocsári béka, a tarajos gőte és a pettyes gőte, a hegyi vagy elevenszülő gyík (Csaroda, Bátorliget), a foltos szalamandra (Lónyai- és Bockereki-erdő) és a keresztes vipera (Lónyai-, Bockereki- és Dédai-erdő).
A Tiszavasvári Fehér-szik Természetvédelmi Terület a jelentős madárátvonulások miatt kiemelt természeti értéket képvisel, többek között különféle gémfajták és a kis kócsagok telepeivel.[21]
A vármegye jellemző földrajzi pontjai
[szerkesztés]- Szélső települések égtájak szerint:
- a megye legészakibb települése Zsurk (Záhonyi kistérség),
- a megye legdélibb települése Penészlek (Nyírbátori kistérség),
- a megye legkeletibb települése Garbolc (Fehérgyarmati kistérség),
- a megye legnyugatibb települése Tiszadob (Tiszavasvári kistérség).
Történelem
[szerkesztés]A vármegye történelme a mai nevében említett három régi vármegye mellett részben a történelmi Ung és Ugocsa vármegye históriáját is magába foglalja.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Cs%C3%B3nak_alak%C3%BA%2C_faragott_fejf%C3%A1k_%C3%A9s_K%C3%B6lcsey_Ferenc_feh%C3%A9r_m%C3%A1rv%C3%A1ny_s%C3%ADreml%C3%A9ke_l%C3%A9gi_fot%C3%B3n_a_Szatm%C3%A1rcsekei_temet%C5%91ben.jpg/320px-Cs%C3%B3nak_alak%C3%BA%2C_faragott_fejf%C3%A1k_%C3%A9s_K%C3%B6lcsey_Ferenc_feh%C3%A9r_m%C3%A1rv%C3%A1ny_s%C3%ADreml%C3%A9ke_l%C3%A9gi_fot%C3%B3n_a_Szatm%C3%A1rcsekei_temet%C5%91ben.jpg)
Már az újkőkor embere letelepedett itt a régészeti feltárások eredményei szerint. A honfoglalás is ezen a tájon kezdődött, a kor leleteinek nagy része, köztük gazdag, vezetőkre utaló férfisírok kerültek elő itt. Az államalapítás után I. István három királyi vármegyét alapított itt, Szabolcs, Borsova és Szatmár néven. A török nem hódoltatta meg a területet, de gyakori rablótámadásaival szétzilálta a gazdasági életet. Súlyos következményei voltak annak is, hogy a vidék egyben a Habsburgok uralta királyi Magyarország és Erdély ütköző zónájában is feküdt, és rendszeresen sarcolták az átvonuló hadak.
A 16. században a térség a magyarországi reformáció egyik központját adta, majd a Habsburg-ellenes függetlenségi harcok egyik bázisa lett. A függetlenségi küzdelmek bukása utáni béke idején, a 18. században szerény gazdasági fejlődés indult a térségben.
A 19. század derekán, a jobbágyfelszabadítás és a Tisza szabályozásával együtt járó nagy természetátalakító munkák során alapvetően megváltozott a térség társadalmi szerkezete is. A birtokszerkezet átalakult, a külterjes gazdálkodást folytató nagybirtokok nem tudták felszívni a fölös munkaerőt. Az elégedetlenség gyakran öltött erőszakos formát.
A két világháború között sem sikerült javítani az életkörülményeken. Az új háború előtt és annak első szakaszában a bécsi döntések révén jelentősen változott az ország és ezzel a vármegye területe is, de ezek a fejlemények nem lehettek tartósak.
A második világháború után hamarosan a vármegyében is megtörtént a kommunista hatalomátvétel. Itt is sor került a mezőgazdaság erőszakos szövetkezesítésére. A mai vármegye az 1950-es megyerendezéskor jött létre Szabolcs megye és Szatmár-Bereg megye egyesítésével és a határok kiigazításával. 1950 és 1989 között Szabolcs-Szatmár megye volt a neve.
Az ipari fejlődés csak a hatvanas években indult meg, addig a vármegye munkaerő-feleslege az ország más vidékein vett részt az építkezéseken, elvándorlás vagy ingázás révén. A nyolcvanas évek elejére már jelentős létszámú munkásság és első generációs értelmiségi réteg alakult ki.
Szabolcs-Szatmár megye közigazgatási beosztása 1950–1990 között
[szerkesztés]Járások 1950–1983 között
[szerkesztés]Az 1950-es megyerendezés előtt Szabolcs megyéhez kilenc járás tartozott: Dadai alsó (székhelye Tiszalök volt), Dadai felső (Gáva), Kisvárdai, Ligetaljai (Nyíradony), Nagykállói, Nyírbaktai (Baktalórántháza), Nyírbátori, Nyírbogdányi (Kemecse) és Tiszai (Mándok). Ugyanakkor Szatmár-Bereg megyéhez négy járás tartozott (Csengeri, Fehérgyarmati, Mátészalkai és Vásárosnaményi). A megyerendezéskor a Ligetaljai járás területét felosztották Szabolcs-Szatmár és Hajdú-Bihar megye között és megszüntették, így az új Szabolcs-Szatmár megyében 1950. március 16-ától tizenkét járás volt.
Az 1950-es járásrendezés során, június 1-jén a Tiszai járást felosztották a Kisvárdai és a Vásárosnaményi járások között. Ugyanekkor a Dadai felső járás is megszűnt, de területéből néhány Nyíregyháza környéki községgel kiegészítve létrehozták az új Nyíregyházi járást. Szintén ekkor igazították az összes járás elnevezését a székhelyéhez. Mindennek következtében a tanácsrendszer bevezetésekor Szabolcs-Szatmár megye tizenegy járásra oszlott (Baktalórántházi, Csengeri, Fehérgyarmati, Kemecsei, Kisvárdai, Mátészalkai, Nagykállói, Nyírbátori, Nyíregyházi, Tiszalöki és Vásárosnaményi).
Ezt követően 1983-ig a tizenegyből öt járás szűnt meg: a Kemecsei (1956-ban), a Csengeri (1969-ben), a Baktalórántházi és a Tiszalöki (1970-ben) végül a Nagykállói (1978-ban). A járások megszűnésekor, 1983 végén tehát a megyéhez hat járás tartozott (Fehérgyarmati, Kisvárdai, Mátészalkai, Nyírbátori, Nyíregyházi és Vásárosnaményi).
Városok 1950–1983 között
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/H%C3%A9t_vez%C3%A9r_d%C3%ADszk%C3%BAt.jpg/200px-H%C3%A9t_vez%C3%A9r_d%C3%ADszk%C3%BAt.jpg)
Az 1950-es megyerendezéskor Szabolcs megyéhez egy megyei város tartozott, Nyíregyháza, Szatmár-Bereg megyéhez pedig egy sem. 1983-ig öt másik település szerzett városi rangot a megyében: Mátészalka (1969-ben), Kisvárda (1970-ben), Nyírbátor (1973-ban), végül Fehérgyarmat és Vásárosnamény (1978-ban), így 1983-ra a városok száma hatra nőtt.
A tanácsok megalakulásától 1954-ig Nyíregyháza közvetlenül a megyei tanács alá rendelt város volt, 1954 és 1971 között a megye összes városának jogállása járási jogú város volt, azután pedig egyszerűen város.
Városkörnyékek 1971–1983 között
[szerkesztés]Szabolcs-Szatmár megye városai közül 1983-ig négy körül alakult városkörnyék: a Kisvárdai, Mátészalkai és Nyírbátori 1977-ben, a Vásárosnaményi pedig 1978-ban. Ezek mindegyike csak a városhoz legszorosabban kapcsolódó községeket foglalta magába, a megye valamennyi városa járási székhely maradt 1983 végéig.
Városok és városi jogú nagyközségek 1984–1990 között
[szerkesztés]1984. január 1-jén valamennyi járás megszűnt az országban és a megye valamennyi városa városkörnyékközponttá vált. Ugyanekkor alakult városi jogú nagyközséggé és lett nagyközségkörnyék-központ Tiszavasvári, mely aztán 1986-ban várossá alakult. 1989-ben kapott városi rangot Csenger, Nagykálló és Záhony, de ezek már nem lettek városkörnyékközpontok.
1989-ben Nyíregyháza azon három megyeszékhely között volt, amelyeket az Elnöki Tanács megyei várossá nyilvánított, így 1990-ben, a tanácsrendszer megszűnésekor Szabolcs-Szatmár megyében már tíz város volt, közülük egy megyei város.
Önkormányzat és közigazgatás
[szerkesztés]Szabolcs-Szatmár-Bereg Vármegyei Önkormányzat
[szerkesztés]A vármegyei önkormányzat területi önkormányzat, jogi személy, melynek feladatait és hatáskörét a közgyűlés látja el. A vármegyei önkormányzat képviselő-testülete a közgyűlés. A vármegyei testületek és tisztségviselők munkáját vármegyei önkormányzati hivatal segíti, melynek feladata a döntések szakmai előkészítése, valamint a döntések végrehajtásának szervezése és ellenőrzése.
Tag: | Jelölő szervezet: | ||
---|---|---|---|
1 | Seszták Oszkár | Fidesz-KDNP | A Vármegyei Közgyűlés elnöke |
2 | Baracsi Endre | Fidesz-KDNP | A Vármegyei Közgyűlés alelnöke |
3 | Kerekes Miklós | Fidesz-KDNP | A Vármegyei Közgyűlés alelnöke, Ügyrendi, Jogi és Pénzügyi Bizottság - elnök |
- | Szabó István | a közgyűlés nem közgyűlési tag alelnöke | |
4 | Adorján Béla | Jobbik - Momentum | Képviselő, Ügyrendi, Jogi és Pénzügyi Bizottság - tag |
5 | Bakti János | Fidesz-KDNP | Képviselő, Ügyrendi, Jogi és Pénzügyi Bizottság - tag |
6 | Dócs Attila | Fidesz-KDNP | Képviselő, Nemzetközi Kapcsolatok és Határmenti Együttműködés Bizottsága - tag |
7 | Farkas Ernő | Fidesz-KDNP | Képviselő |
8 | Farkas László | DK | Képviselő |
9 | Filep Sándor | Fidesz-KDNP | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - elnök |
10 | Földi István | Jobbik - Momentum | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - tag |
11 | Görömbei Vilmos | Fidesz-KDNP | Képviselő |
12 | Gyügyei Éva | Fidesz-KDNP | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - tag |
13 | Halmi József | MSZP | Képviselő, Nemzetközi Kapcsolatok és Határmenti Együttműködés Bizottsága - elnök |
14 | Dr. Helmeczy László | Összefogás SZ-SZ-B | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - tag |
15 | Kiss András | Fidesz-KDNP | Képviselő, Nemzetközi Kapcsolatok és Határmenti Együttműködés Bizottsága - alelnök |
16 | Kovács Dániel Sándor | Fidesz-KDNP | Képviselő |
17 | Lipők Sándor Zoltán | Fidesz-KDNP | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - alelnök |
18 | Makai Tamás | Fidesz-KDNP | Képviselő |
19 | Pálosi László | Fidesz-KDNP | Képviselő, Ügyrendi, Jogi és Pénzügyi Bizottság - tag |
20 | Papp Bertalan | Fidesz-KDNP | Képviselő |
21 | Dr. Simonné Dr. Rizsák Ildikó | Fidesz-KDNP | Képviselő, Nemzetközi Kapcsolatok és Határmenti Együttműködés Bizottsága - tag |
22 | Szőke Zoltán | Fidesz-KDNP | Képviselő |
23 | Sztolyka Zoltán | Fidesz-KDNP | Képviselő, Ügyrendi, Jogi és Pénzügyi Bizottság - alelnök |
24 | Tóth Viktor | Jobbik - Momentum | Képviselő |
25 | Dr. Veres János | MSZP | Képviselő, Terület- és Vidékfejlesztési Bizottság - tag |
Járások
[szerkesztés]Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye járásainak főbb adatai a 2013. július 15-ei (akkor még megyei) közigazgatási beosztás szerint az alábbiak:
Sorszám | Járás neve | Székhely | Település | Ebből város | Népesség (2013. január 1.) |
Terület (km²) |
Népsűrűség (fő/km²) |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | Baktalórántházai járás | Baktalórántháza | 12 |
1 |
19 521 |
254,47 |
77
|
2 | Csengeri járás | Csenger | 11 |
1 |
13 839 |
246,51 |
56
|
3 | Fehérgyarmati járás | Fehérgyarmat | 50 |
1 |
38 363 |
707,37 |
54
|
4 | Ibrányi járás | Ibrány | 8 |
2 |
23 850 |
304,91 |
78
|
5 | Kemecsei járás | Kemecse | 11 |
2 |
22 185 |
246,41 |
90
|
6 | Kisvárdai járás | Kisvárda | 23 |
3 |
57 050 |
523,09 |
109
|
7 | Mátészalkai járás | Mátészalka | 26 |
3 |
64 810 |
624,7 |
104
|
8 | Nagykállói járás | Nagykálló | 8 |
2 |
30 430 |
377,36 |
81
|
9 | Nyírbátori járás | Nyírbátor | 20 |
3 |
43 557 |
695,94 |
63
|
10 | Nyíregyházi járás | Nyíregyháza | 15 |
4 |
166 684 |
809,61 |
206
|
11 | Tiszavasvári járás | Tiszavasvári | 6 |
2 |
27 306 |
381,61 |
72
|
12 | Vásárosnaményi járás | Vásárosnamény | 28 |
2 |
36 689 |
617,94 |
59
|
13 | Záhonyi járás | Záhony | 11 |
2 |
19 369 |
145,95 |
133
|
Országgyűlési egyéni választókerületek Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegyében
[szerkesztés]Választókerület | Országgyűlési képviselő | Országgyűlési frakció | |
---|---|---|---|
Szabolcs-Szatmár-Bereg 01. OEVK | Székhelye: Nyíregyháza | Szabó Tünde | Fidesz |
Szabolcs-Szatmár-Bereg 02. OEVK. | Székhelye: Nyíregyháza | Vinnai Győző | Fidesz |
Szabolcs-Szatmár-Bereg 03. OEVK. | Székhelye: Kisvárda | Seszták Miklós | KDNP |
Szabolcs-Szatmár-Bereg 04. OEVK. | Székhelye: Vásárosnamény | Tilki Attila | Fidesz |
Szabolcs-Szatmár-Bereg 05. OEVK. | Székhelye: Mátészalka | Kovács Sándor | Fidesz |
Szabolcs-Szatmár-Bereg 06. OEVK. | Székhelye: Nyírbátor | Simon Miklós | Fidesz |
Népesség
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/H%C5%91s%C3%B6k_tere%2C_Kossuth_t%C3%A9r_fel%C3%A9_n%C3%A9zve%2C_Nyiregyhaza11.jpg/250px-H%C5%91s%C3%B6k_tere%2C_Kossuth_t%C3%A9r_fel%C3%A9_n%C3%A9zve%2C_Nyiregyhaza11.jpg)
A vármegye hagyományosan az ország "népességellátójának" tekinthető, ugyanis a vitális, jó népmozgalmi arányszámokkal rendelkező (korábbi) mezőgazdasági népesség (református és katolikus egyaránt) főleg az 1950-es évektől (a mezőgazdaság modernizációját követően) tömegesen vándorolt az ország iparosodó megyéibe (főleg a szomszédos Borsodba), és - az országban a legkevésbé vitális népességének köszönhetően az 1960-as évektől egyre inkább demográfiai vákuumba került - Budapestre, biztosítva ezáltal a megfelelő számú munkaerőt ezen térségek számára.
Vallási megoszlás
[szerkesztés]A vármegye népessége hagyományosan főleg református (35%). Jelentős a római katolikusok (19%) és a görögkatolikusok (13%, jelentős részben rutének és észak-erdélyi románok elmagyarosodott leszármazottai) közössége is. Az evangélikus vallás (2%) leginkább a 18. században Nyíregyházára és a környező bokortanyákra betelepült tirpákok leszármazottai körében fordul elő. A korábban népes zsidó közösségnek csak töredékei maradtak meg.
Gazdaság
[szerkesztés]A vármegye legnagyobb nyereségű cégei a 2022-es adózott eredmény szerint:[22]
- Michelin Hungária Abroncsgyártó Kft.
- MASTER GOOD Termelő és Kereskedelmi Kft.
- LEGO Manufacturing Kft.
Közlekedés
[szerkesztés]Magyarország leghosszabb útvonalán, a 4-es főúton közelíthető meg, de 2007 szeptemberétől, az M3-as autópályán is, ami előbb a 234-es lehajtóig tartott, onnan tovább a 2013-ban megépített szakasz tart Vásárosnaményig, és majd innan fogja a jövőben elérni Beregdarócot, az ukrán határnál.
Záhonyban található Európa keleti felének legnagyobb vasúti csomópontja.
A személyforgalom szempontjából a legforgalmasabb határátkelőhelyek: Csengersima, Záhony, Tiszabecs és Beregsurány.
Magyar–román határátkelőhelyek
[szerkesztés]- Ömböly–Károlyipuszta (nincs megnyitva)
- Vállaj–Csanálos
- Ura–Börvely (nincs megnyitva)
- Csenger–Óvári (nincs megnyitva)
- Csengersima–Pete
- Zajta–Nagypeleske (nincs megnyitva)
- Garbolc–Szárazberek (nincs megnyitva)
Magyar–ukrán határátkelőhelyek
[szerkesztés]- Nagyhódos–Nagypalád (nincs megnyitva)
- Tiszabecs–Tiszaújlak
- Beregsurány–Asztély
- Barabás–Mezőkaszony
- Lónya–Kisharangláb
- Záhony–Csap
Kultúra
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Tiszadob%2C_Andr%C3%A1ssy-kast%C3%A9ly_%282%29.jpg/250px-Tiszadob%2C_Andr%C3%A1ssy-kast%C3%A9ly_%282%29.jpg)
Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye a népi építészet, tárgyi népművészet, a népzene és néptánc gazdag hagyományával rendelkezik.
A vármegye bővelkedik műemlékekben. Különleges látnivalót jelentenek a fából épült haranglábak, a 13. századi csarodai templom és a kazettás mennyezetű tákosi református templom.
Gyógyfürdők a vármegyében:
- Sóstó Gyógyfürdő és Strand - Nyíregyháza
- Sóstó Fürdőház - Nyíregyháza [1]
- Szatmár-Beregi Kórház és Gyógyfürdő - Fehérgyarmat [2]
- Kisvárdai Várfürdő - Kisvárda [3] Archiválva 2009. február 1-i dátummal a Wayback Machine-ben
- Sárkány Wellness & Gyógyfürdő - Nyírbátor
A vármegye híres szülöttei
[szerkesztés]- Várdai Pál (Kisvárda, 1483 – Pozsony, 1549. október 12.), esztergomi érsek
- Vay Ádám (Vaja, 1657 – Dancka, 1719. január 31.), kuruc szenátor, II. Rákóczi Ferenc udvari főkapitánya
- Bessenyei György (Tiszabercel, 1746/47 – Pusztakovácsi, 1811. február 24.), író, költő
- Lónyay János (Vásárosnamény, 1796. december 15. – Nagylónya, 1859. november 19.), politikus, beregi alispán, Bihar és Bereg főispáni helytartója
- Szentpétery Zsigmond (Rohod, 1798. július 31. – Pest, 1858. december 13.), színész, színrendező, színigazgató, a Pesti Magyar Színház első szerződtetett társulatának[23] tagja
- Répásy Mihály (Kemecse, 1800. január 26. – Szeged, 1849. július 30.), honvédtábornok, az 1848–49-es forradalom és szabadságharc egyik katonai vezetője
- Lónyay Menyhért (Nagylónya, 1822. január 6. – Budapest, 1884. november 3.), politikus, Magyarország miniszterelnöke (1871–1872)
- Vasvári Pál (Bűd, 1826. július 14. – Havasnagyfalu, 1849. július 5.), történész, filozófus, a „márciusi ifjak” egyik vezéralakja
- Kállay András (Napkor, 1839. április 1. – Nyíregyháza, 1921. november 30.), főispán, író
- Benczúr Gyula (Nyíregyháza, 1844. január 28. – Dolány, 1920. július 16.), festő
- Zielinski Szilárd (Mátészalka, 1860. május 1. – Budapest, 1924. április 24.), építőmérnök, műegyetemi tanár, a magyarországi vasbetonépítés úttörője
- Károlyi Gyula (Nyírbakta, 1871. május 7. – Budapest, 1947. április 23.), politikus, Magyarország miniszterelnöke (1931–1932)
- Krúdy Gyula (Nyíregyháza, 1878. október 21. – Budapest, 1933. május 12.), író
- Móricz Zsigmond (Tiszacsécse, 1879. július 29. – Budapest, 1942. szeptember 4.), író
- Kállay Miklós (Nyíregyháza, 1887. január 23. – New York, 1967. január 14.), politikus, Magyarország miniszterelnöke (1942–1944)
- Juhász József (Kemecse, 1908. július 4. – Toronto, 1974. június 23.), színész
- Béres József (Záhony, 1920. február 7. – Budapest, 2006. március 26.), Széchenyi-díjas kutató, a Béres Csepp megalkotója
- Torgyán József (Mátészalka, 1932. november 16. – Budapest, 2017. január 22.), ügyvéd, 1990 és 2002 között országgyűlési képviselő, 1991-től 2002-ig az FKGP elnöke, 1998 és 2001 között földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter
- Végh Antal (Jánkmajtis, 1933. október 14. – Budapest, 2000. december 19.), író, szociográfus, pedagógus, újságíró
- Kozák András (Vencsellő, 1943. február 23. – Budapest, 2005. február 24.), Kossuth-díjas és Jászai Mari-díjas színész
- Bodnár István (Kisvárda, 1943. június 17. –), költő, újságíró
- Farkas Bertalan (Gyulaháza, 1949. augusztus 2. –), űrhajós
- Bangó Margit (Vásárosnamény, 1950. április 4. –), Kossuth-díjas énekesnő
- Pokol Béla (Záhony, 1950. május 7. –), alkotmánybíró, jogtudós, politológus, 1998 és 2002 között országgyűlési képviselő
- D. Nagy Lajos (Tiszalök, 1950. szeptember 29. –), énekes, a Bikini együttes frontembere
- Hegedűs D. Géza (Ibrány, 1953. május 7. –), Kossuth-díjas színész, rendező, egyetemi tanár
- Veres János (Nyírbátor, 1957. február 5. –), politikus, 2005 és 2009 között az ország pénzügyminisztere
- Friderikusz Sándor (Nyíregyháza, 1958. július 2. –), televíziós műsorvezető, riporter
- Bódi Guszti (Nagyecsed, 1958. december 12. –), előadóművész
- Dajka László (Nyíregyháza, 1959. április 29. –), magyar válogatott labdarúgó, edző
- Veres András (Pócspetri, 1959. november 30. –), római katolikus püspök
- Szaniszló Ferenc (Csenger, 1960. október 7. –), újságíró, riporter, műsorvezető
- Eszenyi Enikő (Csenger, 1961. január 11. –), Kossuth-díjas és Jászai Mari-díjas magyar színésznő, színházi rendező, a Vígszínház igazgatója, érdemes művész
- Simicskó István (Tiszalök, 1961. november 29. –), politikus, honvédelmi miniszter
- Bódi Margó (Nagyecsed, 1962. május 23. –), előadóművész
- Czomba Sándor (Vásárosnamény, 1963. augusztus 14. –), politikus
- Bücs Zsolt (Mátészalka, 1963. szeptember 8. –), magyar válogatott labdarúgó, edző
- Gazdag Tibor (Nyíregyháza, 1964. október 15. –), színész
- Gyüre Csaba (Kisvárda, 1965. május 19. –), politikus
- Papcsák Ferenc (Nyíregyháza, 1966. február 19. –), politikus
- Fazekas István (Csenger, 1967. május 5. –), Váci Mihály-díjas költő
- Szabó Győző (Nyírbátor, 1970. július 7. –), színész, reklámgrafikus
- Tóth Roland (Kisvárda, 1972. augusztus 28. –), színész
- Szabó P. Szilveszter (Mátészalka, 1974. január 1. –), színész, musicalénekes
- Osztolykán Ágnes (Csenger, 1974. november 3. –), politikus
- Karácsony Gergely (Fehérgyarmat, 1975. június 11. –), politikus, volt országgyűlési képviselő. 2014 és 2019 között Zugló polgármestere, 2019. október 14. óta Budapest főpolgármestere.
- Szakál Miklós (Nyíregyháza, 1976. május 6. –), televíziós műsorvezető, énekes
- Nagy Zsolt (Kisvárda, 1976. április 26. –), színész
- Dolhai Attila (Kisvárda, 1977. január 7. –), színész, musicalénekes
- Oláh Ibolya (Nyíregyháza, 1978. január 31. –), énekesnő, dalszerző
- Miló Viktória (Nyíregyháza, 1978. július 3. –), ökölvívó
- Bodnár László (Mátészalka, 1979. február 25. –), magyar válogatott labdarúgó
- Nagy Sándor (Kisvárda, 1980. augusztus 18. –), színész
- Véber István (Mérk, 1980. december 8. –), meteorológus
- Harsányi Gergely (Nyíregyháza, 1981. május 3. –), magyar válogatott kézilabdázó
- Bakos-Kiss Gábor (Nyíregyháza, 1981. augusztus 1. –), színész
- Nagy Ivett (Kisvárda, 1982. június 28. –), magyar válogatott kézilabdázó
- Danku Csaba (Vállaj, 1983. november 19. –), jogász, a Nemzeti Választási Iroda volt elnökhelyettese, az Emberi Erőforrások Minisztériuma helyettes államtitkára
- Szirota Jennifer (Vásárosnamény) 1993. július 20. énekesnő, a Csillag születik 2012 második helyezett (legjobb női hang)
- Márta Alex (ByeAlex) (Kisvárda, 1984. június 6. –), énekes, a 2013-as A Dal győztese, a 2013-as Eurovíziós Dalfesztivál tizedik helyezettje
- Takács Nóra (Vásárosnamény, 1984. szeptember 25. –), modell, műsorvezető, szépségszakértő
- Rudolf Gergely (Nyíregyháza, 1985. március 9. –), magyar válogatott labdarúgó
- Farkas Balázs (Nyíregyháza, 1988. április 24. –), magyar válogatott labdarúgó
- Egri László (Nyírbátor, 1988. május 11. –), költő, tanár, történész
- Muri Enikő (Nyíregyháza, 1990. április 24. –), énekesnő, a 2011-es X-Faktor 2. helyezettje
- Bódi Ádám (Nyíregyháza, 1990. október 18. –), magyar válogatott labdarúgó
- Fucsovics Márton (Nyíregyháza, 1992. február 8. –), teniszező
- Bodó Richárd (Mátészalka, 1993. március 13. –), magyar válogatott kézilabdázó
Települései
[szerkesztés]Városok
[szerkesztés](Népesség szerinti sorrendben, a KSH adatai alapján)[24]
Községek, nagyközségek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ A népesség adatai településenként (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. szeptember 26. (Hozzáférés: 2023. október 7.)
- ↑ Frisnyák 5. o.
- ↑ a b Frisnyák 6. o.
- ↑ a b c d e f Hortobágy
- ↑ a b c Frisnyák 7. o.
- ↑ Frisnyák 22. o.
- ↑ Frisnyák 23. o.
- ↑ a b Frisnyák 12. o.
- ↑ Frisnyák 11. o.
- ↑ Frisnyák 13. o.
- ↑ a b Frisnyák 14. o.
- ↑ Frisnyák 15. o.
- ↑ a b c d Frisnyák 16. o.
- ↑ a b Konecsny
- ↑ Frisnyák 18. o.
- ↑ a b Frisnyák 24. o.
- ↑ a b Frisnyák 20. o.
- ↑ a b c Frisnyák 21. o.
- ↑ Barotányi Zoltán: "Több ezer milliárd életképes akácmag" - Bartha Dénes erdőmérnök az akác térhódításáról. Magyar Narancs, 7. sz. (2014. február 13.)
- ↑ Frisnyák 21. o.
- ↑ Frisnyák 22. o.
- ↑ A TOP 100 vállalkozás adatai. In Kelet-Magyarország TOP 100 2023: A 100 legjelentősebb Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegyei székhelyű vállalkozás. Nyíregyháza: Mediaworks Hungary. 2023. 50. o.
- ↑ Rexa Dezső: A Nemzeti Szinház első gárdája. Pesti Hírlap 49. évfolyam 178. szám, 1927. augusztus 7. (adt.arcanum.com)
- ↑ Magyarország Helységnévtára, 2012 (magyar nyelven) (PHP). KSH, 2012. január 1. (Hozzáférés: 2013. szeptember 28.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
Források
[szerkesztés]- http://www.nepszamlalas.hu/hun/egyeb/hnk2007/tablak/load1_2.html[halott link] (2007-es KSH adatai)
- Az 500 legnagyobb nyereségű hazai cég, HVG 2008 01 12.
- ↑ Frisnyák: Dr. Frisnyák Sándor: A megye földrajza. In Cservenyák László (szerk): Szabolcs-Szatmár. Budapest: Kossuth. 1984. ISBN 963 09 2477 3
- ↑ Konecsny: Dr. Konecsny Károly: Nyíregyháza vízrajza. sulinet. (Hozzáférés: 2014. augusztus 27.)
- ↑ Hortobágy: Földtan, talajtan, tájtörténet. Hortobágyi Nemzeti Park. (Hozzáférés: 2014. augusztus 27.)
További információk
[szerkesztés]- Szatmár nevezetességei a YouTube-on:[4]
- Hírek Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegyéből
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]- Szabolcs vármegye
- Szatmár vármegye
- Bereg vármegye
- Ugocsa vármegye
- Ung vármegye
- Szabolcs és Ung k.e.e. vármegye
- Szatmár, Ugocsa és Bereg k.e.e. vármegye
- Bereg és Ugocsa k.e.e. vármegye
![]() ![]() |
![]() ![]() | |
![]() ![]() |
||
![]() ![]() |
![]() ![]() |
![]() ![]() |