Beggars Banquet
Ez a szócikk nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
The Rolling Stones Beggars Banquet | ||||
![]() | ||||
nagylemez | ||||
Megjelent | 1968. december 6. | |||
Felvételek | Olympic Studios, London 1968. március 17.–július 25. | |||
Stílus | rock, blues | |||
Nyelv | angol | |||
Hossz | 39 :47 | |||
Kiadó | Decca Records/ABKCO Records (UK) ABKCO Records (US) | |||
Producer | Jimmy Miller | |||
Kritikák | ||||
The Rolling Stones-kronológia | ||||
| ||||
Sablon • Wikidata • Segítség |
A Beggars Banquet a The Rolling Stones együttes hetedik stúdióalbuma, amely 1968. december 6-án jelent meg. A zenekar visszatért a blueshoz, amit a kritikusok és a rajongók is kedvezően fogadtak a Their Satanic Majesties Request mesterkélt pszichedeliája után.
Az előző album sokáig húzódó felvételei után Mick Jagger úgy gondolta, hogy szükség van valakire a stúdióban, aki kezében tartja a dolgokat. 1968 elején felkérte Jimmy Millert, a The Spencer Davis Group és a Traffic producerét, hogy segítsen a munkában. Miller és a Stones együttműködése sikeresnek bizonyult, ám 1973-ban mégis szakítottak.
A Beggars Banquet felvételei márciusban kezdődtek, az album megjelenését júliusra tervezték. Az egyik első dal, ami elkészült, a Jumpin' Jack Flash volt, ami májusban kislemezen jelent meg.
Ez volt a Rolling Stones utolsó albuma, melynek készítésében Brian Jones érdemben részt vett. Slide gitározott a No Expectations-ben és a Jigsaw Puzzle-ben, szájharmonikázott a Dear Doctor-ban és a Prodigal Son-ban, szitáron és tamburán játszott a "Street Fighting Man"-ben, és mellotronon a "Stray Cat Blues"-ban.
Dave Mason, a Traffic gitárosa is közreműködött az albumon: lehetséges, hogy ő szájharmonikázott a Dear Doctor-ban, de az biztos, hogy a Street Fighting Man-ben shehnai-on, egy fúvós hangszeren, a Factory Girl-ben pedig egy mandolin hangját utánzó mellotronon játszott.
Júniusra a felvételek szinte teljesen készen voltak, csak néhány rájátszást és a végső keverést csinálták júliusban, Los Angelesben. Az eredeti borítótervet – egy összefirkált illemhelyet – a Decca Records és a London Records is visszautasította, ezért vártak a megjelentetéssel. A Stones novemberre beadta a derekát, az album decemberben egy meghívót ábrázoló csomagolásban jelent meg. Ennek nyomán a zenekart újfent a Beatles másolásával vádolták: ők novemberben jelentették meg The Beatles című dupla albumukat, mely minimalista borítója nyomán Fehér Albumként vált ismertté. A Beggars Banquet eredeti borítóját az 1984-ben kiadott CD-változaton engedték megjelenni.
Szerepel az 1001 lemez, amit hallanod kell, mielőtt meghalsz című könyvben.
Az album dalai
[szerkesztés]Minden dalt Mick Jagger és Keith Richards írt, kivéve, ahol jelölve van.
- "Sympathy for the Devil" – 6:18
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – gitár, basszusgitár, vokál
- Brian Jones – vokál
- Bill Wyman – ütőhangszerek, vokál
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- Rocky Dijon konga
- Marianne Faithfull – vokál
- Anita Pallenberg – vokál
- Jimmy Miller – vokál
- "No Expectations" – 3:56
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – akusztikus ritmusgitár
- Brian Jones – akusztikus slide gitár
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- "Dear Doctor" – 3:22
- Mick Jagger – ének, szájharmonika, vokál
- Keith Richards – gitár, vokál
- Brian Jones – gitár, szájharmonika
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- Dave Mason – gitár
- "Parachute Woman" – 2:20
- Mick Jagger – ének, szájharmonika
- Keith Richards – gitár
- Brian Jones – gitár
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- "Jigsaw Puzzle" – 6:06
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – akusztikus gitár
- Brian Jones – elektromos slide gitár, Mellotron
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- "Street Fighting Man" – 3:16
- Mick Jagger – ének, vokál
- Keith Richards – akusztikus gitár, basszusgitár, vokál
- Brian Jones – szitár, tambura
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- Dave Mason – shehnai
- "Prodigal Son" (Rev. Robert Wilkins) – 2:52
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – gitár
- Brian Jones – szájharmonika
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- "Stray Cat Blues" – 4:37
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – gitár
- Brian Jones – slide gitár, elektromos zongora, Mellotron
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- Rocky Dijon – konga
- "Factory Girl" – 2:09
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – akusztikus gitár
- Bill Wyman – basszusgitár
- Dave Mason – Mellotron
- Rocky Dijon – konga
- Rick Grech – hegedű
- "Salt of the Earth" – 4:47
- Mick Jagger – ének
- Keith Richards – ének, akusztikus gitár, slide gitár
- Brian Jones – akusztikus gitár
- Bill Wyman – basszusgitár
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Nicky Hopkins – zongora
- Watts Street Gospel Choir – kórus
Közreműködők
[szerkesztés]- Együttes
- Mick Jagger – ének, szájhrmonika, ütőhangszerek, vokál
- Keith Richards – akusztikus és elektromos gitár, slide gitár, basszusgitár, ének, vokál
- Brian Jones – akusztikus és elektromos gitár, slide gitár, szájharmonika, ütőhangszerek, Mellotron, elektromos zongora, szitár, tambura, vokál
- Bill Wyman – basszusgitár, ütőhangszerek, vokál
- Charlie Watts – dob, ütőhangszerek
- Vendégzenészek
- Nicky Hopkins – zongora
- Dave Mason – gitár, shehnai, Mellotron
- Rocky Dijon – konga
- Rick Grech – hegedű
- Marianne Faithfull – vokál
- Anita Pallenberg – vokál
- Jimmy Miller – vokál
- Watts Street Gospel Choir – kórus
- Produkció
- Jimmy Miller – producer
- Glyn Johns – hangmérnök
- Gus Skinas – hangmérnök
- Eddie Hedges – hangmérnök
- Barry feinstein – borítókép, fényképek
- Michael Joseph – fényképek