Nagrada Ujedinjenih naroda za ljudska prava
Nagrada Ujedinjenih naroda za ljudska prava ustanovljena je na Općoj skupštini UN-a 1966.[1] Namjera nagrade je "odati počast i pohvaliti ljude i organizacije koji su dali izuzetan doprinos u promicanju i zaštiti ljudskih prava ugrađenih u Opću deklaraciju o ljudskim pravima te u druge instrumente UN-a o ljudskim pravima".
UN je prvi puta nagradu dodijelio šestorici dobitnika na svečanosti 10. prosinca 1968. povodom 20. godišnjice Opće deklaracije o ljudskim pravima, na dan koji je UN odredio kao Dan ljudskih prava. Od tada se nagrada dijeli u petogodišnjim intervalima, s izuzetkom 1983. godine, pojedincima, skupinama i organizacijama. Do prosinca 2018. dodijeljene su 64[2] nagrade, uključujući devet nagrada dodijeljenih postumno (od toga su četiri primatelja ubijena dok su radili na zaštiti ljudskih prava).
Dobitnike nagrade izabire odbor sastavljen od predsjednika Generalne skupštine UN-a, predsjednika Ekonomskog i socijalnog vijeća UN-a i Vijeća UN-a za ljudska prava (koje je zamijenilo UN-ovu komisiju za ljudska prava 2006.) te predsjedatelja UN-ove Komisije za status žena i Savjetodavnog odbora Vijeća UN-a za ljudska prava (koji je zamijenio UN-ovo Povjerenstvo za promicanje i zaštitu ljudskih prava 2006.) Od 1998. godine nagrade objavljuje Ured visokog povjerenika UN-a za ljudska prava, koji je stvoren nekoliko dana nakon ceremonije 1993.
Nagrada se sastoji od metalna plakete s UN-ovim pečatom i umjetničkim ugraviranim prigodnim citatom. Za razliku od Nobelove nagrada za mir - iako popis dobitnika sadrži brojna ista imena koja se nalaze i na popisu dobitnika UN-ove nagrade za ljudska prava - UN-ova nagrada nije novčane prirode.
Nagrada se dodjeljuje svakih pet godina u prosincu, s iznimkom 1983. Prva nagrada dodjeljena je 1968. za 20. godišnjicu Opće deklaracije o ljudskim pravima, a posljednja, sedamdeseta, 2018. godine. U nastavku su popisani njezini dobitnici.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/Ren%C3%A9_Cassin_nobel.jpg/220px-Ren%C3%A9_Cassin_nobel.jpg)
- Manuel Bianchi, predsjedavajući Međuameričke komisije za ljudska prava (Čile)
- René Cassin, član UN-ove Komisije za ljudska prava (Francuska)
- Albert Luthuli (postumno), predsjednik Afričkog nacionalnog kongresa (Južna Afrika)
- Mehrangiz Manouchehrian, odvjetnik i senator (Iran)
- Pjotr Jemeljanowitsch Nedbailo, član UN-ove Komisije za ljudska prava (Ukrajina)
- Eleanor Roosevelt (postumno), predsjednica UN-ove Komisije za ljudska prava (SAD)
- Taha Hussein (postumno), profesor književnosti (Egipat)
- C. Wilfred Jenks (postumno), generalni direktor Međunarodne organizacije rada [ILO] (Velika Britanija)
- María Lavalle Urbina, odvjetnica i predavačica (Meksiko)
- Abel Muzorewa, predsjednik Ujedinjenog afričkog nacionalnog savjeta (UANC) (Zimbabve / Rodezija)
- Seewoosagur Ramgoolam, premijer (Mauricijus)
- U Thant, glavni tajnik UN-a (Burma)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/44/HelenSuzman.jpg/220px-HelenSuzman.jpg)
- Begum Ra'Ana Liaquat Ali Khan, aktivistica za socijalna, obrazovna i kulturna prava žena (Pakistan)
- Prince Sadruddin Aga Khan, Visoki povjerenik UN-a za izbjeglice [UNHCR], kasnije posebni izvjestitelj UN-ove Komisije za ljudska prava (Iran)
- Martin Luther King, Jr. (postumno), ubijeni vođa američkog pokreta za građanska prava (SAD)
- Helen Suzman, političarka i borkinja protiv aparthejda (Južna Afrika)
- Međunarodni odbor Crvenog križa
- Amnesty International
- Vikarijat solidarnosti (Čile)
- Nacionalni savez tuniških žena (Tunis)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Winnie_Mandela00.jpg/220px-Winnie_Mandela00.jpg)
- Baba Amte, odvjetnik za ljudska prava (Indija)
- John Peters Humphrey, glavni sastavljač UN-ove Opće deklaracije o ljudskim pravima (Kanada)
- Adam Lopatka, predsjednik Vrhovnog suda (Poljska)
- Leonidas Proaño, rimokatolički biskup (Ekvador)
- Nelson Mandela, odvjetnik i državnik (Južna Afrika)
- Winnie Mandela, medicinska socijalna radnica (Južna Afrika)
- Hassib Ben Ammar, predsjednik Tuniške lige za ljudska prava i Arapske organizacije za ljudska prava (Tunis)
- Erica-Irene Daes, predsjedavajuća UN-ove radne skupine za domorodačko stanovništvo (Grčka)
- James P. Grant, izvršni direktor UNICEF-a (SAD)
- Međunarodna komisija pravnika [ICJ] (sa sjedištem u Ženevi, Švicarska)
- Medicinsko osoblje Opće bolnice u Sarajevu (Bosna i Hercegovina)
- Sonia Picado Sotela, potpredsjednica Međuameričkog suda za ljudska prava (Kostarika)
- Ganesh Man Singh, vrhovni vođa Nepala
- Sudanski savez žena (Sudan)
- Julio Tumiri Javier, osnivač Stalne skupštine za ljudska prava (Bolivija)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/JimmyCarterPortrait2.jpg/220px-JimmyCarterPortrait2.jpg)
- Sunila Abeysekera, izvršna direktorica INFORM (Šri Lanka)
- Angelina Acheng Atyam, osnivačica Udruženja zabrinutih roditelja (Uganda)
- Jimmy Carter, državnik i bivši predsjednik (SAD)
- José Gregori, nastupni tajnik, Nacionalni sekretarijat za ljudska prava (Brazil)
- Anna Šabatová, osnivačica Povelje 77 (Češka)
- Svi aktivisti za ljudska prava, "tisuće hrabrih pojedinaca diljem svijeta"
- Enriqueta Estela Barnes de Carlotto, predsjednica organizacije Bake trga Plaza de Mayo (Argentina)
- Mano River ženska mirovna mreža (Sierra Leone, Liberija i Gvineja)
- Projektni menadžment tim za zaštitu obitelji (Jordan)
- Deng Pufang, predsjednik Kineske federacije osoba s invaliditetom (Kina)
- Shulamith Koenig, izvršna direktorica Narodnog pokreta za obrazovanje za ljudska prava (SAD)
- Sérgio Vieira de Mello (postumno), UN-ov posebni predstavnik ubijen u Iraku (Brazil)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Benazir_Bhutto.jpg/220px-Benazir_Bhutto.jpg)
- Louise Arbour, bivša Visoka povjerenica UN-a za ljudska prava (Kanada)
- Benazir Buto (postumno), ubijena bivša premijerka i vođa opozicije (Pakistan)
- Ramsey Clark, bivši državni tužilac (SAD)
- Dr. Carolyn Gomes, Jamajčani za pravdu (Jamajka)
- Dr. Denis Mukwege, suosnivač Opće referalne bolnice u Panzi (Demokratska republika Kongo)
- Dorothy Stang (postumno), ubijena rimokatolička redovnica (Brazil)
- Human Rights Watch
- Biram Dah Abeid, sin oslobođenog roba koji radi na ukidanju ropstva (Mauritanija)
- Hiljmnijeta Apuk, aktivistica za prava ljudi niskog rasta (Kosovo)
- Liisa Kauppinen, Predsjednica Emeritus Svjetske federacije gluhih osoba (Finska)
- Khadija Ryadi, bivša predsjednica Marokanskog udruženja za ljudska prava (Maroko)
- Vrhovni sud pravde (Meksiko)
- Malala Yousafzai,[4] učenica na koju su pucali Talibani zbog pohađanja škole (Pakistan)
Najrecentnija 70. godišnjica Opće deklaracije o ljudskim pravima[5]
- Asma Jahangir (postumno), odvjetnica za ljudska prava (Pakistan)
- Rebeca Gyumi,[6] aktivistica za prava žena i djevojčica (Tanzanija)
- Joênia Wapixana, aktivistica za prava domorodačkih zajednica (Brazil)
- Front Line Defenders, organizacija koja zagovara i radi na zaštiti aktivista za ljudska prava (Irska)
- ↑ Resolution adopted on the reports of the Third Committee
- ↑ OHCHR | HR Prize - List of previous recipients. www.ohchr.org. Pristupljeno 15. prosinca 2020.
- ↑ Benazir Bhutto named among seven winners of UN human rights prize. UN News (engleski). 26. studenoga 2008. Pristupljeno 15. prosinca 2020.
- ↑ Malala Yousafzai postala najmlađa nositeljica UN-ove počasne titule — Vijesti. Libela. Pristupljeno 15. prosinca 2020.
- ↑ Human rights champions from across the world receive top UN prize. UN News (engleski). 18. prosinca 2018. Pristupljeno 15. prosinca 2020.
- ↑ Tanzanian human rights champion for women and girls wins top award. UN News (engleski). 4. siječnja 2019. Pristupljeno 15. prosinca 2020.
|