Don't Let the Sun Go Down on Me
![]() | ||||||
עטיפת ה-B-side בו פורסם השיר לראשונה | ||||||
סינגל בביצוע אלטון ג'ון | ||||||
מתוך האלבום Caribou | ||||||
יצא לאור | 20 במאי 1974 | |||||
---|---|---|---|---|---|---|
פורמט | תקליט, תקליטור, קלטת שמע | |||||
הוקלט | ינואר 1974 | |||||
סוגה | רוק קל | |||||
שפה | אנגלית | |||||
אורך | 5:35 | |||||
חברת תקליטים | MCA Records, DJM Records, The Rocket Record Company, Phonogram Inc. | |||||
כתיבה |
ברני טופין ![]() | |||||
לחן |
אלטון ג'ון ![]() | |||||
הפקה | גאס דאג'ן | |||||
| ||||||
![]() ![]() |
"Don't Let the Sun Go Down on Me" הוא שיר שהולחן ובוצע על ידי הזמר האנגלי אלטון ג'ון למילותיו של הפזמונאי ברני טופין. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1974 על ידי אלטון ג'ון לאלבום האולפן השמיני שלו, "Caribou". השיר יצא כסינגל מתוך האלבום והגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר זכה לפרסום מחודש בשנת 1991 כשהוקלט כגרסה חיה בביצועם של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל.[1] גרסה זו הגיעה לראש מצעדי הפזמונים בממלכה המאוחדת ובארצות הברית.
רקע והצלחה
[עריכת קוד מקור | עריכה]השיר נכתב על ידי ג'ון וטופין יחד עם שאר שירי האלבום "Caribou", במהלך עשרה ימים בינואר 1974. השיר יצא לאור כסינגל ראשון מהאלבום ב-20 במאי 1974 בממלכה המאוחדת, וב-10 ביוני 1974 בארצות הברית. לאורך השיר מנגנים דל ניומן בכלי נשיפה, ריי קופר ונייג'ל אולסון בכלי הקשה, די מוריי בגיטרה בס, דייבי ג'ונסטון בגיטרה חשמלית ודייב הנטשל במלוטרון. בנוסף, שרים קולות רקע הזמרים קארל וילסון וברוס ג'ונסטון מ-The Beach Boys והזמרת טוני טניל. במקור, היו צריכים להשתתף בפזמון גם קט סטיבנס, דני היוטון, גרי בקלי, דאסטי ספרינגפילד ובריאן וילסון.[2] בגרסאות שונות של הסינגל לעיתים הוצמדו לו גם השירים "Sick City", "Song for Guy" ו-"Sorry Seems to Be the Hardest Word".
השיר הגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-6 בספטמבר השיר קיבל מעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בקנדה הגיע השיר לראש מצעד הפזמונים והיה שירו החמישי של ג'ון להגיע להישג זה.[3]
השיר היה מועמד בשנת 1975 לשני פרסי גראמי - פרס גראמי להקלטת השנה ופרס גראמי לשיר השנה.[4]
אלטון ג'ון הוציא שתי גרסאות נוספות לשיר במשך השנים – גרסת הופעה חיה שערך עם התזמורת הסימפונית של מלבורן ב-14 בדצמבר 1986 (גרסה זו נכללת באלבומו "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra"), וגרסה אקוסטית שהוקלטה ב-17 במאי 1990 במסגרת תוכנית הטלוויזיה MTV Unplugged.[5]
מיקומי שיא
[עריכת קוד מקור | עריכה]
![]() | |||
---|---|---|---|
מדינה | מצעד | מיקום שיא | |
![]() |
מצעד הסינגלים האוסטרלי | 13 | |
![]() |
מצעד הסינגלים האירי | 17 | |
![]() |
בילבורד הוט 100 | 2 | |
![]() |
מצעד הסינגלים הבריטי | 16 | |
![]() |
מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 30 | |
![]() |
קנדה הוט 100 | 1 |
נתוני מכירות
[עריכת קוד מקור | עריכה]מקום | תארים | מכירות |
---|---|---|
ארצות הברית (RIAA) | זהב | 1,000,000 |
הגרסה של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/DLTSGDOM_-_George_Michael_-_Elton_John.jpg/250px-DLTSGDOM_-_George_Michael_-_Elton_John.jpg)
אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל הופיעו לראשונה בביצוע השיר במופע הצדקה לייב אייד ב-1985. ב-1991 השיר נכנס לסט השירים של מייקל בסיבוב ההופעות שלו "Cover to Cover", ובמופע הסיום בארנה של ומבלי, ג'ון הגיע להופיע עמו בביצוע השיר. הקלטת ההופעה החיה, שיצאה לאור באותה השנה, הפכה להצלחה גדולה גם באירופה וגם בצפון אמריקה והייתה לגרסה המוצלחת ביותר מבחינה מסחרית של השיר. בדצמבר 1991 הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובפברואר 1992 הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ובמצעד ה-Adult contemporary music של המגזין.[6] הסינגל גם היה מועמד לפרס גראמי. הוא נכלל בהמשך בשלושה מאלבומיו של ג'ון: Duets (אנ') (1993), Love Songs (אנ') (1995) ו־Greatest Hits 1970–2002 (אנ') (2002). הכנסותיו נתרמו לעשרה ארגוני צדקה שונים לטובת ילדים בסיכון, התמודדות עם מחלת האיידס וחינוך.
הקטעים המופיעים בוידאו קליפ של הסינגל צולמו בהופעה חיה של מייקל בשיתוף ג'ון בשיקגו בפני 70,000 צופים וכן בהאנגר ששימש אותו לחזרות בברבנק שבקליפורניה. אנדי מורהאן ביים את הקליפ.[7]
יחד עם השיר, יצאו בגרסותיו השונות של הסינגל גם שירים נוספים של מייקל בהופעה חיה - "I Believe", "Last Christmas", "If I Were Your Woman", "Fantasy" ו-"Freedom! '90".
מיקומי שיא
[עריכת קוד מקור | עריכה]
![]() | |||
---|---|---|---|
מדינה | מצעד | מיקום שיא | |
![]() |
Ö3 אוסטריה טופ 40 | 2 | |
![]() |
מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 | |
![]() |
אירופה הוט 100 | 1 | |
![]() |
מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 | |
![]() |
מצעד הסינגלים האירי | 2 | |
![]() |
בילבורד הוט 100 | 1 | |
![]() |
מצעד הסינגלים הבריטי | 1 | |
![]() |
GfK – טופ 100 | 4 | |
![]() |
היטליסטן | 2 | |
![]() |
מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 | |
![]() |
VG-lista | 1 | |
![]() |
המצעד הניו זילנדי הרשמי | 4 | |
![]() |
ZPAV | 11 | |
![]() |
SNEP | 1 | |
![]() |
קנדה הוט 100 | 1 | |
![]() |
סוורייטופליסטן | 2 | |
![]() |
המצעד השווייצרי | 1 |
נתוני מכירות
[עריכת קוד מקור | עריכה]מקום | תארים | מכירות |
---|---|---|
אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
צרפת (SNEP) | כסף | 125,000 |
בריטניה (BPI) | כסף | 200,000 |
ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
גרסאות כיסוי נוספות
[עריכת קוד מקור | עריכה]- סולן להקת המי, רוג'ר דלטרי, ביצע גרסת כיסוי לשיר כחלק מפסקול סרט הערפדים "הילדים האבודים" משנת 1987.[8]
- זמרת הג'אז אולטה אדמס הקליטה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1991, כחלק מאלבום ההוקרה לשיריהם של אלטון ג'ון וברני טופין "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin". השיר יצא לאור כסינגל והגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים הבריטי.[9]
- הזמרת מיילי סיירוס הקליטה גרסת כיסוי לשיר בשנת 2018, כחלק מאלבום הוקרה לשיריהם של אלטון ג'ון וברני טופין בשם Revamp: Reimagining the Songs of Elton John & Bernie Taupin.[10]
- גרסאות כיסוי נוספות בוצעו על ידי הזמרים ג'ו קוקר, גלוריה אסטפן, ונסה קרלטון וגארת' ברוקס.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]מידע על היצירה "Don't Let the Sun Go Down on Me" באתר מיוזיק בריינז
מידע על הסינגל "Don't Let the Sun Go Down on Me" באתר מיוזיק בריינז
- גרסאות נוספות ל"Don't Let the Sun Go Down on Me" באתר SecondHandSongs
- מילות השיר באתר MetroLyrics
- סרטון ביצוע חי עם התזמורת הסימפונית של מלבורן, 1986 באתר יוטיוב
- סרטון הביצוע החי עם ג'ורג' מייקל בארנה של ומבלי, 1991 באתר יוטיוב
- סרטון גרסת מיילי סיירוס (אודיו), באתר יוטיוב
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ "George Michael: 20 Essential Songs". Rolling Stone. 7 January 2018.
- ^ Elliott, Brad (1982). Surf's Up ! The Beach Boys On Record 1961-1981. Ann Arbor, Michigan, USA: Pierian Press. p. 287.
- ^ "Item Display - RPM - Library and Archives Canada". Collectionscanada.gc.ca.
- ^ "Grammy Awards: Best Pop Vocal Performance - Male". rockonthenet.com.
- ^ Elton John - Don't Let The Sun Go Down On Me (MTV Unplugged 1990). סרטון ביוטיוב.
- ^ Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 169.
- ^ Garcia, Alex S. "mvdbase.com - George Michael - "Don't let the Sun go down on me"". Music Video DataBase.
- ^ Parker, Lyndsey (23 October 2019). "MVPs of Horror: 'The Lost Boys' star Kiefer Sutherland talks 'violent and gross' deleted scene, channeling Billy Idol, and inventing the mullet". Yahoo! Entertainment.
- ^ https://www.officialcharts.com/artist/26042/oleta-adams/
- ^ קליפ השיר ביוטיוב
- שירי 1974
- סינגלים מ-1974
- שירי 1991
- סינגלים מ-1991
- שירי אלטון ג'ון
- שירי ג'ורג' מייקל
- דואטים
- שירים באנגלית
- בלדות משנות ה-1970
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפורטוגל
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
- סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
- סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
- סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס