אן-סופי מוטר
![]() | |
לידה |
29 ביוני 1963 (בת 61) Rheinfelden, באדן-וירטמברג, גרמניה ![]() |
---|---|
מוקד פעילות |
גרמניה ![]() |
תקופת הפעילות |
מ-1976 ![]() |
מקום לימודים |
אוניברסיטת ציריך לאמנויות ![]() |
סוגה |
מוזיקה קלאסית ![]() |
שפה מועדפת |
גרמנית ![]() |
כלי נגינה |
כינור ![]() |
חברת תקליטים |
דויטשה גרמופון ![]() |
בן או בת זוג |
אנדרה פרווין (2002–2006) ![]() |
פרסים והוקרה |
|
www | |
פרופיל ב-IMDb | |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Anne-Sophie_Mutter_honorary_doctor_NTNU.jpg/220px-Anne-Sophie_Mutter_honorary_doctor_NTNU.jpg)
אן-סופי מוּטֶר (Anne-Sophie Mutter; נולדה ב-29 ביוני 1963 בבאדן-וירטמברג, גרמניה) היא כנרת גרמנייה.
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]מוטר החלה לנגן בפסנתר בגיל חמש וזמן קצר לאחר מכן עברה לנגן בכינור, אצל ארנה הוניברגר וואיידה שטוקי.
לאחר שזכתה בפרסים אחדים, שוחררה מן הלימודים הסדירים כדי להקדיש את זמנה לנגינה. כשהייתה בת 13 הזמין אותה המנצח הרברט פון קאראיין לנגן עם הפילהרמונית של ברלין. בשנת 1977 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג ועם התזמורת הקאמרית האנגלית בניצוח דניאל בארנבוים.
בגיל 15 ביצעה מוטר את ההקלטה הראשונה שלה, הקונצ'רטי השלישי והחמישי של מוצרט, עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין. באותה שנה הוכתרה בתואר "אמנית השנה".
בשנת 1980 הופיעה לראשונה בארצות הברית עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח זובין מהטה. בשנת 1985, בהיותה בת 22, הוכתרה לחברת כבוד באקדמיה המלכותית למוזיקה (לונדון) ולראש הפקולטה ללימודי כינור בין-לאומיים שם.
בשנת 1988 יצאה לסיור רחב-ממדים בקנדה ובארצות הברית וניגנה לראשונה בקרנגי הול. בשנת 1998 ניגנה והקליטה לתקליטורים ו- DVD את מכלול הסונאטות לכינור של בטהובן, בליווי לאמברט אורקיס; ההקלטות שודרו בטלוויזיה בארצות רבות.
אף כי הרפרטואר של מוטר כולל יצירות קלאסיות רבות, היא נודעת בעיקר בביצועי מוזיקה מודרנית. מספר יצירות נכתבו במיוחד למענה או הוקדשו לה, ביניהן Sur le Même Accord של אנרי דיטייה, פרטיטה של ויטולד לוטוסלבסקי, הקונצ'רטו השני לכינור של קשישטוף פנדרצקי ו"Gesungene Zeit" של וולפגנג ריהם. היא קיבלה פרסים שונים, ביניהם פרסי גראמי אחדים. כמו כן יש לה שני כינורות סטרדיוואריוס ("אמיליאני" מ-1703 ו"לורד דן-ראוון" מ-1710).
חיים אישיים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בשנת 1989 נישאה אן-סופי מוטר לבעלה הראשון, דטלף וונדרליך, שמת בשנת 1995. לשניים שני ילדים, אראבלה וריכרד. היא נישאה שוב לפסנתרן והמנצח אנדרה פרווין בשנת 2002. הזוג חי במינכן עם ילדיה של מוטר עד מותו של פרווין בשנת 2019.
פרסים ואותות הוקרה
[עריכת קוד מקור | עריכה]פרס גראמי על ביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
- אן סופי מוטר ולמברט אורקיס על בטהובן: הסונאטות לכינור (מס' 1-3 אופוס 12; מס' 1-3, אופוס 30; סונאטת "האביב") 2000
פרס גראמי על ביצוע כלי מצטיין לסולן (עם תזמורת):
- אן סופי מוטר, קשישטוף פנדרצקי (מנצח) והתזמורת הסימפונית של לונדון על פנדרצקי: קונצ'רטו לכינור
מס' 2, מטאמורפוזות (1999)
- אן-סופי מוטר, ג'יימס לוויין (מנצח) והתזמורת הסימפונית של שיקגו על ברג, קונצ'רטו לכינור/ריהם: (1994)Gesungene Zeit
פרס ארנסט פון סימנס (2008)
- בשנת 2019 זכתה יחד עם ארבעה אמנים נוספים, ביניהם הפסלת הפלסטינית מונה חאטום והצייר ויליאם קנטרידג' בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה בקטגוריית מוזיקה.[1]
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אתר האינטרנט הרשמי של אן-סופי מוטר (בגרמנית ובאנגלית)
אן-סופי מוטר, ברשת החברתית פייסבוק
אן-סופי מוטר, ברשת החברתית אינסטגרם
אן-סופי מוטר, סרטונים בערוץ היוטיוב
אן-סופי מוטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר ספוטיפיי
אן-סופי מוטר, באתר Last.fm (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר AllMusic (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר Discogs (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר Songkick (באנגלית)
אן-סופי מוטר, באתר בילבורד (באנגלית)
- אן-סופי מוטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Anne-Sophie Mutter receives Praemium Imperiale Award באתר גרמופון, 17 בספטמבר 2019 (באנגלית)