לסת
![]() | |
לסת של עמלץ כחול | |
שיוך |
פה ![]() |
---|---|
תיאור ב |
Meyers Konversations-Lexikon, 4th edition (1885–1890) ![]() |
מזהים | |
מזהה MeSH |
D007568 ![]() |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Human_jawbone_left.jpg/250px-Human_jawbone_left.jpg)
הלסתות הן הבסיס הגרמי בגולגולת שבתוכו גדלות השיניים ומשמש לתפיסת וטיפול במזון. "לסתות", בהגדרתו המורחבת, הוא כל מבנה הפה, חלק ממבנה הגוף של מרבית בעלי החיים. אצל חולייתניים קיימות שתי לסתות: לסת עליונה (maxilla) ולסת תחתונה (mandible).
המאובנים העתיקים ביותר של בעלי לסתות תוארכו לתקופה שלפני כ-436 מיליון שנה.[1]
פרוקי רגליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Bullant_head_detail.jpg/220px-Bullant_head_detail.jpg)
אצל פרוקי-רגליים, הלסתות הן כיטיניות, הנפתחות לכיוונים מנוגדים, ועשויות להיות כליצרות או מנדביליות. לרוב, הן מורכבות מכמה חלקי פה.
בעלי חוליות
[עריכת קוד מקור | עריכה]לסתות של חולייתנים התפתחו מקשתות זימים של חסרי לסתות ומופיעות לראשונה בממצאים מתקופת אורדוביק. ברוב בעלי החוליות, הלסתות גרמיות או סחוסות ומתנגדות אנכית, ומורכבות מלסת עליונה ולסת תחתונה. לסת החוליות נגזרת משני קשתות הלוע הקדומות התומכות בזימים, ונושאות בדרך כלל שיניים רבות.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/Great_white_shark_at_his_back11.jpg/250px-Great_white_shark_at_his_back11.jpg)
דג
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c2/Pharyngeal_jaws_of_moray_eels.svg/220px-Pharyngeal_jaws_of_moray_eels.svg.png)
לסת החוליות התפתחה ככל הנראה בתקופה הסילורית והופיעה בדגי פלקודרם שהתגוונה עוד יותר בדבון.
דו-חיים, זוחלים וציפורים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הלסת בבעלי הזרוע מפושטת באופן משמעותי בהשוואה לדגים. רוב עצמות הלסת העליונה כבר מקובעות לעצם המוח, בעוד עצמות הלסת התחתונה כבר התמזגו יחד ליחידה הנקראת המנדבילה. הלסת מתפרקת באמצעות מפרק ציר בין הרביע למפרק. לסתות הזזים מציגות דרגות שונות של ניידות בין עצמות הלסת. בחלק מהמינים עצמות לסת התמזגו לחלוטין, בעוד שאחרים עשויים להיות בעלי מפרקים המאפשרים ניידות של השיניים, ריבוע או מקסילה. גולגולת הנחש מציגה את הדרגה הגדולה ביותר של קינזיס גולגולתי(אנ'), המאפשרת לנחש לבלוע פריטי טרף גדולים.
יונקים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אצל יונקים הלסתות מורכבות מהמנדבילה (הלסת התחתונה) והמקסילה (הלסת העליונה). בקופים, יש חיזוק לעצם הלסת התחתונה הנקרא מדף סימיאן (אנ'). באבולוציה של לסת היונקים, שתי עצמות מבנה הלסת (עצם המפרק של הלסת התחתונה וריבוע) הצטמצמו בגודל ושולבו באוזן, בעוד שרבות אחרות התמזגו זו בזו.[2] כתוצאה מכך, יונקים מראים קינזיס גולגולתי מעט או לא, והמנדבילה מחוברת לעצם הרקה על ידי מפרק הלסת התחתונה. תפקוד לקוי של המפרק הטמפורומנדיביולרי הוא הפרעה שכיחה במפרקים אלה, המאופיינת בכאב, לחיצה והגבלת התנועה המנדבולרית.[3]
קיפודי ים
[עריכת קוד מקור | עריכה]לקיפודי ים ישנן פנס אריסטו, לסתות עם סימטריה ייחודית בת חמישה חלקים. כל יחידה בלסת מחזיקה בשן יחידה מסידן פחמתי גבישי, שגדלה ללא הפסקה.
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- שרטוט לסת במילון מונחי רפואה (אורכב 26.02.2007 בארכיון Wayback Machine)
- לסת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ מאי שדה, מתי נוצרה הלסת הראשונה בעולם?, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 7 בדצמבר 2022
- ^ Allin EF (בדצמבר 1975). "Evolution of the mammalian middle ear". J. Morphol. 147 (4): 403–37. doi:10.1002/jmor.1051470404. PMID 1202224.
{{cite journal}}
: (עזרה) - ^ Wright, Edward F. (2010). Manual of temporomandibular disorders (2nd ed.). Ames, Iowa: Wiley-Blackwell. ISBN 978-0-8138-1324-0.
מרכיבי מערכת העיכול | ||
---|---|---|
|