Karel Pippich
JUDr. Karel Pippich | |
---|---|
![]() Karel Pippich r. 1901 | |
Narození | 21. dubna 1849 Zlonice ![]() |
Úmrtí | 29. března 1921 (ve věku 71 let) Chrudim ![]() |
Povolání | spisovatel, dramatik, advokát a politik |
Ocenění | Čestné občanství města Chrudimi (1909) |
Politická strana | Národní strana svobodomyslná |
Choť | Miloslava Pippichová-Havelková Antonie Pippichová, roz. Herrová |
Děti | Karel Pippich-Havelka |
Rodiče | Emanuel Pippich |
Funkce | poslanec Českého zemského sněmu |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Karel Pippich (21. dubna 1849 Zlonice[1] – 29. března 1921 Chrudim[2]) byl český právník, sokolský funkcionář, organizátor hudebních a divadelních představení a mladočeský politik. Od roku 1874 působil jako advokát v Chrudimi. Zapojil se tam do kulturního života; mimo jiné zvýšil úroveň místního ochotnického divadla a pěveckého spolku, uspořádal vystoupení předních umělců a jeho zásluhou získalo město přezdívku „Athény východních Čech“. Působil i v sokolském hnutí (1885 starosta chrudimského Sokola, 1887 náměstek starosty východočeské župy, 1889 člen výboru České obce sokolské, 1896 starosta východočeské župy). Dlouhodobě zasedal v chrudimském zastupitelstvu a městské radě, tři volební období byl rovněž poslancem českého sněmu za mladočeskou stranu. Příležitostně psal divadelní hry a básně. Na celostátní úrovni byl oceňován jako příklad venkovského intelektuála, který obětavě provádí drobnou práci pro národ. Na jeho počest byla pojmenována východočeská sokolská župa (1921) a chrudimské divadlo (1934).
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se 21. dubna 1849 ve Zlonicích jako syn právníka Emanuela Pippicha. Roku 1853 se s rodiči přestěhoval do Chrudimi, kde si otec otevřel advokátní kancelář.[3]
Vystudoval gymnázium a právnickou fakultu v Praze. Po soudní praxi vstoupil roku 1874 do kanceláře svého otce v Chrudimi. Firmu později převzal a do konce života vedl.[4]
Od mládí měl zájem o kulturu, zejména hudbu a divadlo. Jako student pracoval v redakci Procházkových Hudebních listů;[5] v článcích vyzdvihoval mimo jiné Bedřicha Smetanu a Zdeňka Fibicha, s nímž ho poutalo i osobní přátelství. V Chrudimi se zapojil do pořádání hudebních a divadelních představení.[6] Roku 1882 se stal po Aloisu Gallatovi ředitelem chrudimského Spolku divadelních ochotníků.[3] Povznesl úroveň místního amatérského divadla; jeho zásluhou zařadilo do repertoáru díla předních soudobých dramatiků, jako Ibsena, Hauptmanna nebo Maeterlincka.[7] Obnovil rovněž činnost pěveckého sboru Slavoj a dlouhodobě jej vedl. Roku 1905 byl zvolen do čela Východočeské pěvecké župy.[3] Do města zval významné herce a zpěváky.[6] Měl podíl i na založení Průmyslového muzea. Bohatý kulturní život, který organizoval, vedl k tomu, že se Chrudimi začalo říkat „Athény východních Čech“.[5]
Aktivně se účastnil i sokolského hnutí. 15. února 1885 byl zvolen předsedou chrudimské organizace.[8] Prosazoval tělovýchovu žen a jejich účast na vystoupeních; zprvu se však stavěl proti tomu, aby jim bylo přiznáno právo volit. V roce 1887 byl zvolen místostarostou východočeské župy a o osm let později jejím starostou. Po roce 1889 působil i ve výboru České obce sokolské, určitou dobu i jako místopředseda. 14. srpna 1892 byla jeho zásluhou slavnostně otevřena nová chrudimská sokolovna.[3]
Roku 1877 byl zvolen do městského zastupitelstva, později pracoval i v radě a roku 1899 se stal členem okresního výboru. Nabídku na funkci starosty odmítl kvůli svým dalším kulturním a spolkovým aktivitám.[3] Tři volební období zasedal v českém zemském sněmu za města Chrudim a Heřmanův Městec jako poslanec svobodomyslné (mladočeské) strany. Pracoval v rozpočtovém výboru, ale pozornost poutaly i jeho projevy na plénu, pronášené silným, teatrálně zbarveným hlasem.[4] Rezignace na mandát byla oznámena na schůzi sněmu v květnu 1890.[9]
Zemřel v noci z 28. na 29. března 1921.[6] Na pohřbu v Chrudimi mu za účasti 670 sokolů v krojích a mnoha dalších občanů vzdali úctu starosta Sokola Josef Scheiner a politik Karel Kramář.[10] Byl pohřben na hřbitově U Kříže.[11]
Význam a ocenění
[editovat | editovat zdroj]Pippich byl, zejména u příležitosti šedesátých narozenin, oceňován jako typ a vzor venkovského intelektuála, který vykonává potřebnou „drobnou práci pro národ“. Povznesl ochotnickou divadelní scénu svého města na uměleckou úroveň.[12] Stal se inspirátorem a vůdcem sokolstva.[13] Současníci oceňovali i jeho řečnické schopnosti a politickou odvahu; na rozdíl od řady jiných politiků se například nebál chodit na dělnické schůze a dokázal tam slušně, ale důrazně oponovat demagogům a marxistům. V projevech na sokolských slavnostech i jinde používal teatrální gesta a patetickou deklamaci.[6]
8. května 1921 byla na jeho počest pojmenována Sokolská župa Východočeská-Pippichova.[3] 18. února 1934 bylo v Chrudimi slavnostně otevřeno Divadlo Karla Pippicha.[14]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Pippich byl autorem článků v sokolském tisku, příležitostných básní, divadelních her a textů k písním. Jeho literární tvorba ale nedosahuje významu jeho veřejné a organizátorské činnosti. Některá jeho dramata se hrála v 80. a 90. letech 19. století, a to i na pražských scénách. Projevovala se v nich autorova vzdělanost, divadelní zkušenosti a pečlivost provedení, jejich většímu úspěchu ale bránil nedostatek dramatického talentu.[6]
Knižně vyšly:[15]
- Z české domácnosti : veselohra o jednom jednání (1880)
- Básně pro solový hlas s průvodem piana (cca 1882)
- Vínek studentské merendy v Chrudimi 9. září 1884 (1884)
- Ve veřejném životě : Veselohra o 1 jednání (1885 s reedicemi)
- Vlasty skon : dramatická báseň o třech jednáních, určená pro drama hudební (1885, později zhudebnil Otakar Ostrčil)
- Svět zásad : veselohra o třech jednáních (1888)
- Slavomam : drama o pěti jednáních (1890)
- Slečna nakladatelka : Veselohra o 1 jednání (1897)
- Hymna českého rolnictva (1900, hudba: Antonín Dvořák)
- Jednoaktovky (1910)
- Dva sokolské mužské sbory (1920, hudba: Jindřich Emanuel Siegl)
- Praporu sokolskému : slavnostní sbor pro mužské hlasy (hudba: František Picka)
Rodina
[editovat | editovat zdroj]- Otec Emanuel Pippich (1812-1886) byl advokát a organizátor kulturního života v Rakovníku a Chrudimi.[16]
- První manželka Miloslava Pippichová-Havelková (1847-1878) byla známá operní pěvkyně. Karel Pippich se s ní oženil roku 1874.[3] Její otec Matěj Havelka (1809-1892) se proslavil jako právník a básník.[17]
- Syn Karel Pippich-Havelka (1875-1895), básnicky nadaný student práv, zemřel předčasně na tuberkulózu.[3] Jeho babička Růžena Havelková, manželka Matěje Havelky, pro ten případ (úmrtí vnuka bez potomků) odkázala jeho podíl České akademii. Karel Pippich se následně vzdal svého nároku na čtvrtinu dědictví a společně se Zdeňkou Hlávkovou, další dcerou Havelkových, zřídil roku 1896 v rámci akademie „fond dvor. rady Matěje ryt. Havelky, jeho choti Růženy a vnuka Karla ryt. Pippicha-Havelky na udílení cen za díla české poesie“ ve výši 20 tisíc zlatých.[18]
- Jeho druhou manželkou byla Antonie Pippichová, roz. Herrová (1862-1937), s níž se oženil roku 1883. Jejich syn Jaroslav Pippich (1885-1966) byl rovněž advokát; po roce 1948 byl vyloučen z advokacie a byl mu zabaven dům; dožil v Praze. Jeho dcera Jaroslava Pippichová-Scheidegger (* 1922) je spisovatelkou a překladatelkou z němčiny a francouzštiny; dlouhodobě žije ve Švýcarsku.[3] Zemřela 9. prosince 2013.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnost Zlonice
- ↑ Dr. Karel Pippich zemřel. Národní politika. 30. 3. 1921, s. 5. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h i PILAŘ, Vlastislav. Východočeská župa a Karel Pippich [online]. Pardubice: Sokolská župa Východočeská-Pippichova, 2004-05 [cit. 2012-02-03]. Dostupné online.[nedostupný zdroj]
- ↑ a b Dr. Karel Pippich. Národní listy. 1921-03-29, roč. 61, čís. 86, s. 1. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ a b Dr. Karel Pippich šedesátníkem. Národní listy. 1909-04-19, roč. 49, čís. 108, s. 1. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ a b c d e In memoriam. Národní listy. 1921-04-06, roč. 61, čís. 93, s. 1. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Divadelní nadšenec. Národní listy. 1921-03-30, roč. 61, čís. 87, s. 4. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Z Chrudimi. Sokol. 1885, roč. 11, čís. 4, s. 36. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ http://www.psp.cz/eknih/1889skc/2/stenprot/001schuz/s001003.htm
- ↑ Pohřeb dra. Karla Pippicha. Národní listy. 1885, roč. 61, čís. 90, s. 3. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Město Chrudim: Významné osobnosti. Dostupné z WWW Archivováno 17. 8. 2016 na Wayback Machine.. [cit. 2016-07-17]
- ↑ Dr. Karel Pippich. Zlatá Praha. 1909-04-30, roč. 26, čís. 32, s. 383. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Z kulturního světa. Zlatá Praha. 1921-04-20, roč. 38, čís. 15–16, s. 164. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Divadlo K. Pippicha otevřeno. Národní listy. 1934-02-19, roč. 74, čís. 8, s. 2. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Podle seznamu prací v NK ČR
- ↑ Emanuel Pippich. Zlatá Praha. 1886-04-30, roč. 3, čís. 20, s. 164. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Úmrtí. Národní listy. 1878-03-28, roč. 18, čís. 78, s. 3. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
- ↑ Slavnostní výroční schůze České akademie. Národní listy. 1896-12-04, roč. 36, čís. 334, s. 3. Dostupné online [cit. 2012-02-03].
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Karel Pippich na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Pippich v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Karel Pippich
- Karel Pippich v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Čeští advokáti
- Starostové Sokola
- Čeští sportovní funkcionáři
- Poslanci českého zemského sněmu
- Mladočeši
- Čeští dramatici
- Čeští místní politici
- Čestní občané města Chrudimi
- Narození 21. dubna
- Narození v roce 1849
- Narození ve Zlonicích
- Úmrtí 29. března
- Úmrtí v roce 1921
- Úmrtí v Chrudimi
- Politici z Chrudimi
- Pohřbení na hřbitově U Kříže v Chrudimi