Politico
Politico | |
---|---|
![]() | |
Vznik | 23. ledna 2007 |
Sídlo | Arlington County, Spojené státy americké |
Souřadnice | 38°53′40″ s. š., 77°4′13″ z. d. |
Mateřská organizace | Axel Springer SE |
Počet zaměstnanců | 500 (2017) a 700 (2024) |
Oficiální web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Politico, původně známé jako The Politico, je americká společnost, zabývající se politickým zpravodajstvím, se sídlem v Arlingtonském okrese ve Virginii,[1] komentující politiku ve Spojených státech amerických i politiku mezinárodní. Svůj zpravodajský obsah distribuuje prostřednictvím vlastních webových stránek, televize, tištěných novin, rozhlasu a podcastů. Zpravodajské pokrytí událostí ve Washingtonu, D.C. zahrnuje Kongres Spojených států amerických, prezidenta Spojených států, vládu USA, lobbying a hlavní média.[2]
Historie
[editovat | editovat zdroj]Počátky, styl a růst
[editovat | editovat zdroj]Novináři John F. Harris a Jim VandeHei založili Politico 23. ledna 2007 po svém odchodu z deníku The Washington Post s finanční podporou Roberta L. Allbrittona.[3][4] Reportéři Politico již od začátku vždy s sebou na každé nasazení nosili videokameru.[5] Vedení společnosti po nich požadovalo, aby svou práci sami propagovali i jinde.[6] Díky tomu mělo Politico již v roce 2008 více než 3 miliony unikátních návštěv webových stránek měsíčně.[7]
Od roku 2011 se Politico začalo soustřeďovat více i na dlouhodobější žurnalismus a analýzu médií.[3][8]
Globální expanze
[editovat | editovat zdroj]V září 2014 se Politico dohodlo na založení společného podniku s německým vydavatelstvím Axel Springer SE a vytvořilo tak své evropské vydání, Politico Europe, známého také jako Politico.eu, se sídlem v Bruselu.[9]
Distribuce a obsah
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/38/Politico_vending_box_DC.jpg/220px-Politico_vending_box_DC.jpg)
Roku 2017 dosáhly americké stránky Politico sledovanost 26 miliónů unikátních návštěv měsíčně, a sledovanost evropské edice byla již 1,5 miliónu návštěv měsíčně.[10] Tištěné noviny měly v roce 2009 cirkulaci zhruba 32 000 výtisků zdarma ve Washingtonu, D.C. a Manhattanu.[11] Noviny mají pět vydání týdně pokud zasedá Kongres, ale v době kongresové dovolené frekvence klesá někdy i jen na jedno vydání týdně.[12] Noviny obsahují reklamu.
Politico je na základě smluv distribuováno i jinými mediálními společnostmi, které rozšiřují vizuální, hlasový i tištěný obsah. K jejich partnerům patří CBS News,[13] ABC (stanice WJLA), kabelový kanál NewsChannel 8,[5] rozhlasová stanice WTOP-FM[6] a volební zpravodajství Yahoo! News.
Ideologie a vliv
[editovat | editovat zdroj]V roce 2007 obvinila aktivistická skupina Media Matters for America Politico, že se názorově kloní k republikánské straně politického spektra.[14] Nicméně studie provedená v roce 2012 zjistila, že čtenářů, kteří se identifikují jako příznici Demokratů je 29 %, zatímco republikánských příznivců bylo mezi čtenáři úplně stejných 29 %.[15]
Řada komentátorů oceňuje, že původní filozofie či strategie, se kterou bylo Politico založeno – specificky prioritizace kratších shrnutí a publikace velkého množství zpráv – donutila jiné, zavedenější publikace a média začít měnit styl, například publikovat rychleji a měnit svůj zpravodajský tón.[3][16][17][18]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Politico na anglické Wikipedii.
- ↑ Politico LLC – Company Profile [online]. [cit. 2019-11-29]. Dostupné online.
- ↑ Mission Statement. www.politico.com. Politico. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne March 4, 2016.
- ↑ a b c UBERTI, David. Can Politico rise again?. Columbia Journalism Review. June 25, 2015. Dostupné online [cit. July 28, 2017]. (anglicky)
- ↑ MCPHERSON, Lindsey. Politico Animal [online]. 2008 [cit. 2017-07-28]. Dostupné online.
- ↑ a b JAFFE, Harry. Politico Hopes To Rock Washington Media [online]. January 22, 2007. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne February 5, 2012.
- ↑ a b SEELYE, Katharine Q. For journalists, it's not politics as usual. International Herald Tribune. January 8, 2007. Dostupné online.
- ↑ PÉREZ-PEÑA, Richard. Politico and Reuters Forge News-Distribution Alliance. The New York Times. December 14, 2008. Dostupné online [cit. July 28, 2017]. ISSN 0362-4331. (anglicky)
- ↑ FILLOUX, Frédéric. Politico: what are the secrets of its success?. The Guardian. September 5, 2011. Dostupné online [cit. July 28, 2017]. ISSN 0261-3077. (anglicky)
- ↑ Pallota, Frank. Politico's next battleground: Europe. CNN. September 9, 2014. Dostupné online.
- ↑ Politico Facts. www.politico.com. March 27, 2017. Dostupné online.
- ↑ Wolff, Michael. Politico's Washington Coup. Vanity Fair. August 2009. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne April 14, 2016.
- ↑ Editor sees room for Politico coverage [online]. January 22, 2007 [cit. 2016-05-10]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne March 3, 2016.
- ↑ JOHNSON, Caitlin. The Politico Roundtable. www.cbsnews.com. CBS News, January 21, 2007. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-08.
- ↑ Harris, John F. Media Matters Response [online]. March 6, 2007 [cit. 2010-06-17]. Dostupné online.
- ↑ SONDERMAN, Jeff. Many politics sites draw partisan audiences, but Politico strikes a perfect balance [online]. April 30, 2012 [cit. 2017-07-27]. Dostupné online.
- ↑ LEIBOVICH, Mark. Politico's Mike Allen, the Man the White House Wakes Up To. The New York Times. April 21, 2010. Dostupné online [cit. July 28, 2017]. ISSN 0362-4331. (anglicky)
- ↑ DOUTHAT, Ross. How the Post Was Lost. The New York Times. August 10, 2013. Dostupné online [cit. July 28, 2017]. ISSN 0362-4331. (anglicky)
- ↑ KRAUSHAAR, Josh. Online News Leads Presidential Campaign Cycle. Journalism Studies. June 2009, s. 435–438. DOI 10.1080/14616700902987256.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Politico na Wikimedia Commons
- Oficiální internetové stránky
- Oficiální internetové stránky evropského vydání Politico.eu