Михаил Греков
Михаил Георгиев Греков | |
националреволюционер и публицист | |
![]() Фотография Никифор Минков | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Награди | За гражданска заслуга |
Семейство | |
Баща | Генчо войвода |
Михаил Георгиев Греков в Общомедия |
Михаил Георгиев Греков е националреволюционер и публицист. Син е на Генчо войвода.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Михаил Греков е роден на 23 май 1847 г. в село Дермендере, Одеска област. Получава стипендия от Южнославянския пансион на Тодор Минков и заминава за град Николаев, за да учи в училището (1864).
Напуска училището и заминава за Влашко. Включва се в четата на Никола Войводов и Цвятко Павлович. След разбиването на четата постъпва във Втората българска легия в Белград.
Отново заминава за Русия, за да продължи обучението си в Николаевската гимназия (1868)[1].
Завръща се в България и работи като учител в Сливен. Там взема активно участие в националноосвободителната борба и е председател на Сливенския частен революционен комитет.
Премества се да живее в Русе, където се включва в дейността на Русенския частен революционния комитет. Като негов представител е изпратен на Общото събрание в Букурещ през август 1874 г.[1]
Познава се с много от просветителските и революционните дейци по онова време и поддържа кореспонденция с някои от тях. В писмо до него от лятото на 1875 г. Христо Ботев пише:
- „…Аз имам типография, издавам „Знаме“, проповядвам бунт.“[2]
Участва в Руско-турската война (1877 – 1878). Доброволец в 14-и армейски корпус с командир генерал-лейтенант Аполон Цимерман[3].
След Освобождението заема редица административни служби в Сливен, Пловдив и София.
Към края на века започва системно да пише своите спомени. Разказва за последните 10 години на националноосвободителното движение преди Руско-турската война (1877 – 1878). Мемоарите под заглавие „Как ние освобождавахме България“ са публикувани в цялостно двутомно издание през 1990 г.
Отдава се на публицистика. Пише статии и очерци, главно по своите спомени за националноосвободителните и революционни борби, за Освобождението, Съединението, против русофобската политика на мнозина дейци, управници и партии. Сътрудничи на периодичния печат с русофилска ориентация, вестниците „Ден“, „Мир“, „Балканска трибуна“, „Реч“, „Сливен“ и списанията „Летописи“, „Наука“, „“Наблюдател“, „Българска сбирка“, „Илюстрация-Светлина“ и др.[4]
Памет
[редактиране | редактиране на кода]На Михаил Греков е наречена улица в квартал „Експериментален“ в София (Карта).
Личният му архив се съхранява във фонд 250К в Централен държавен архив. Той се състои от 328 архивни единици от периода 1855 – 1921 г.[5]
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б Исторически календар: Михаил Греков
- ↑ Писмо от Христо Ботев до Михаил Греков, 30.08.1875
- ↑ Будители: Михаил Греков
- ↑ Предговор към „Как ние освобождавахме България“, архив на оригинала от 1 февруари 2014, https://web.archive.org/web/20140201222910/http://discoverybg.muffty.org/pdf/mgrekov.pdf, посетен на 19 март 2013
- ↑ Фонд // Информационна система на Държавните архиви. Посетен на 29 май 2018 г.
- Българи по време на Руско-турската война (1877 – 1878)
- Участници в Руско-турската война (1877 – 1878)
- Дейци на ВРО
- Български легионери в Белград
- Български революционери от Бесарабия
- Български публицисти
- Български мемоаристи
- Възпитаници на Южнославянския пансион
- Български общественици от Бесарабия
- Хора от Измаилски район